Adaptare Blu-ray AbbyY - CzTeam
www.subtitrari-noi.ro
Corectare si diacritice: OZapacita subtitrari-Noi Team
"5 miliarde de oameni vor muri din cauza unui virus în 1997..."
"Supravieţuitorii vor părăsi suprafaţa Pământului..."
"şi din nou animalele vor stăpâni lumea..."
Extrase dintr-un interviu cu un subiect diagnosticat
cu schizofrenie paranoidă, 12 aprilie, 1990- Spitalul "Baltimore County"
Pentru zborul 784 spre San Francisco îmbarcarea se face...
DOISPREZECE MAIMUŢE
Îmbarcarea pentru zborul 841 spre Roma, se face la poarta 7.
Zborul 784 spre San Francisco, îmbarcarea se face la...
Deţinutul numărul 87645: Cole, James.
Johnson.
Innis.
Jose.
- Jose, ce se întâmplă? - Veşti rele, omule.
- Voluntari? - Da. Au spus şi numele tău.
Uite, poate o să-ţi dea o indulgenţă, omule.
- Da. De-asta niciun voluntar nu s-a mai întors. Toţi au primit o indulgenţă.
- Am auzit că unii s-au întors. - Da.
Puneţi-mă la loc! Nu mă luaţi!
Da, îi duc la etajul 7. Acolo îi ascund.
Cu toţii au mintea vraişte. Creierul nu le mai merge.
N-ai de unde să ştii asta. Nimeni nu i-a văzut.
şi poate că-s întregi la cap. Ăsta-i un zvon. Nimeni nu ştie adevărul.
Eu nu cred...
Succes, omule.
- Serviciul voluntarilor! - Nu m-am oferit voluntar.
Creezi din nou probleme?
Nu, nicio problemă.
Acestea sunt instrucţiunile pentru începători.
Urmăriţi-l cu atenţie. Trebuie respectate întocmai.
Toate deschizăturile echipamentului trebuie izolate complet.
În cazul în care integritatea costumului este compromisă...
dacă ţesătura este sfâşiată sau un fermoar nu a fost închis,
nu veţi mai fi primiţi înapoi.
copilul sfânt...
nevinovat şi liniştit...
doarme în divina...
pace...
"NOI AM FĂCUT-O"
Dacă se descoperă vreo urmă de contaminare,
subiectului i se va interzice accesul în zona de siguranţă.
Vă rugăm să introduceţi proba de sânge în eprubetă.
Ora de socializare se va ţine în sala 700...
pentru cetăţenii cu deviaţii 23-A şi 96-A...
conform subcapitolului 6 al Codului de alertă continuă.
James Cole eliberat din carantină.
Mulţumesc. Voi doi aşteptaţi afară.
E recidivist, domnule doctor. Violenţa.
Antisocial, tip 6.
Încălcarea repetată a Codului de alertă continuă.
Insolenţă. Nesupunere. Dispreţ la adresa autorităţii.
Condamnat pe viaţă în baza articolului 25.
Nu cred că ne va face vreun rău.
N-ai de gând să ne faci vreun rău, dle Cole, nu-i aşa?
Nu, domnule.
De ce nu te aşezi, dle Cole?
Îţi mulţumim că te-ai oferit voluntar. Eşti un bun observator al lumii.
- Mulţumesc. - Noi aici avem un program de avangardă.
- Ceva cu totul deosebit. - Posibilitatea de a-ţi reduce pedeapsa.
Şi posibilitatea ca dumneata să joci un rol important...
în restabilirea rasei umane pe suprafaţa Pământului.
Avem nevoie de oameni cu mintea clară. Puternici mental.
Am avut câteva eşecuri cu... subiecţi instabili.
Pentru cineva în situaţia dumitale aceasta este o şansă.
Să nu te oferi voluntar ar fi o adevărată greşeală.
Cu siguranţă ar fi o greşeală.
"Totuşi în miliardele de microunde...
de mesaje în infraroşu, în gigabiţii de 1 şi 0...
se află cuvintele, la scara biţilor...
acum prea mici ca ştiinţa să le mai poată descoperi...
ascunse într-o formă vagă de electricitate...
Dar dacă ascultăm cu atenţie,
vom putea auzi vocea solitară a poetului spunându-ne că...
nebunia zilei de ieri a pregătit...
triumful tăcut al disperării zilei de mâine.
Beţi, căci nu veţi ştii de când veniţi şi nici pentru ce.
Beţi, căci nu veţi ştii de ce aţi plecat şi nici încotro vă îndreptaţi."
rătăcind fără nimic pe el doar în chiloţi...
şi într-o pelerină de damă transparentă de plastic.
Deci, l-au întrebat frumos de vreun act de identitate.
Atunci a devenit agitat şi a început să vorbească de viruşi.
Complet iraţional, complet debusolat.
- Nu ştie unde este sau în ce zi suntem. - Lasă-mă să văd.
- Tot ce au reuşit să afle este numele lui. - Mulţumesc.
Desigur, şi-au închipuit că este puternic drogat. Ceva psihotic.
- I s-au făcut testele? - Au ieşit negative toate.
Dar s-a luptat cu 5 poliţişti ca şi cum ar fi fost agresat în vreun fel.
- Nu este drogat. Tu poţi crede asta? - Este legat.
Da. N-ai ascultat ce-am spus? Am doi poliţişti în spital! Sigur că este legat!
Medicul l-a sedat cât pentru un cal. Uită-te la el. E gata să se dezlănţuie.
De-asta e plin de vânătăi, cred. Luptă să scape.
Da. Vrei să intri, să-l examinezi, sau ce?
Da, te rog.
Asta-i tot ce aveţi despre el? Aţi căutat peste tot?
Nimic. Nici permis de conducere, nici cazier, nicio amendă. Nimic.
- Ar fi bine să intru şi eu cu tine. - Nu, mulţumesc.
- Nu este nevoie. - În regulă.
El va sta aici... pentru orice eventualitate.
Dle Cole, mă numesc Kathryn Railly. Sunt psihiatru.
Sunt medic la County. Nu lucrez pentru poliţie.
Înţelegi că mă preocupă starea ta, nu-i aşa?
Trebuie să plec! Trebuie să plec!
Nu-i pot convinge pe poliţişti să-ţi dea drumul.
dar vreau să te ajut, aşa că...
trebuie să-mi spui exact ce s-a întâmplat aseară.
Gândeşti? Poţi gândi, nu-i aşa, James?
Pot să-ţi spun James?
James. Niciodată nu mi s-a spus aşa.
- Ai mai fost pacient la County? - Nu.
- Ne-am mai întâlnit undeva înainte? - Imposibil.
Trebuie să plec! Trebuie să... eu trebuie să adun informaţii.
- Ce fel de informaţii? - Nu-ţi vor fi de ajutor.
Nu vor fi de ajutor nimănui. Nu se va schimba nimic.
James, ai idee de ce eşti aici?
Pentru că-s un bun observator. - Am o minte puternică. Înţeleg.
Nu-ţi aminteşti că ai atacat un ofiţer de poliţie?
De ce sunt legat? De ce m-aţi legat?
Ai mai fost într-un azil, nu-i aşa?
- Sau într-un spital? - Nu! Acum trebuie să plec. Trebuie să plec!
- Ai mai fost în vreo închisoare, James? - Sub pământ.
Te ascundeai?
Îmi place aerul ăsta.
E minunat aerul ăsta!
- Ce-i aşa frumos cu aerul, James? - Foarte proaspăt. Fără microbi.
Ce te face să crezi că nu sunt microbi în aer?
- E octombrie acum, nu-i aşa? - Aprilie.
- Ce an e acum? - În ce an crezi tu că suntem?
1996.
Ăsta-i viitorul, James. Crezi că trăieşti în viitor?
1996 e trecutul.
Nu, 1996 este viitorul.
Acum suntem în 1990.
- Linişte, cucoanelor. - Unde mă duceţi?
În sudul Franţei, amice. Un hotel cochet. O să-ţi placă.
Nu pot să merg acolo. Trebuie să dau un telefon.
Da, da. Las-o moartă. Ai păcălit-o pe psihiatră, dar nu ne poţi păcăli şi pe noi.
Hai, şmechere.
În regulă. Mişcă! Mişcă!
Aşa. Stai să mă uit la capul tău, Jimbo.
- Să văd dacă n-ai vreun păduche. - Trebuie să dau un telefon.
Trebuie să te duc la doctor, Jimbo.
- Nu poţi telefona fără acordul medicului. - E foarte important!
Tot ce trebuie să faci, Jimbo, este să te linişteşti. Nu-ţi mai bate capul.
Şi vom fi cu toţii bine dacă stai liniştit.
Să mergem. Haide. Intră.
Goines!
Tu, Goines!
Jeffrey! Goines!
- Ce? - Uite-aici.
El este James. Acum, fă-mi un serviciu. Ce-ar fi să-i arăţi ce-i pe-aici?
Să-i spui regulile TV-ului. Să-i arăţi jocurile şi toate celelalte. În regulă?
Cât îmi dai? Cât? Aş face treaba ta.
- 5000 de dolari, omule. Ajung? - 5000?
Prin mandat telegrafic direct în contul tău ca de obicei.
- 5000 de dolari! 5000 de dolari! - 5000 de dolari.
- Îi voi face turul de lux spitalului. - Aşa te vreau!
Se prostesc, asta-i face să se simtă bine. Suntem prieteni. Te iubesc.
- Voi sunteţi prizonierii sau paznicii? - Acum ai înţeles?
Asta e, totul e o distracţie. Aici sunt nişte jocuri.
Aici... Ridică-te de acolo! Ridică-te de acolo!
Stătea pe scaunul meu.
Jocuri. Jocuri. Aici sunt alte jocuri.
Jocuri care cer să iasă afară.
Vezi? Alte jocuri.
Jocuri. Abundă peste tine. Vezi?
Dacă te joci, înseamnă că iei de bună voie un tranchilizant.
Bănuiesc că ţi-au dat deja un chimical calmant. Droguri!
Ce ţi-au dat? Thorazin? Haldol? Cât? Cât?
Învaţă drogurile. Cunoaşte-te. E esenţial.
- Trebuie să dau un telefon. - Un telefon?
Asta înseamnă comunicare cu lumea exterioară. La bunăvoinţa medicului. Nu.
Dacă fiecare dintre nebunii ăştia ar putea da telefoane,
asta ar putea răspândi nebunia zbârnâind prin cablurile telefonice,
zumzăind în urechile sărmanilor oameni sănătoşi, infectându-i.
Zănatici peste tot. O ciumă de nebunie.
De fapt, Jim... Jim, suntem doar câţiva aici care să fim într-adevăr bolnavi mintal.
Nu vreau să spun că tu nu eşti bolnav mintal.
Pentru că după câte ştiu, eşti dus cu pluta. Dar nu din cauza asta eşti aici.
Nu din cauza asta eşti aici! Nu din cauza asta eşti aici!
Eşti aici pentru că aşa o cere sistemul.
Uite, televizorul.
Acolo totul e în regulă. Totul e în regulă acolo.
Priveşte, ascultă, îngenunchează, roagă-te.
Reclamele!
Noi nu mai suntem productivi. Nu mai facem nimic. Totul e automatizat.
Pentru ce mai trăim? Suntem consumatori, Jim.
Da da, cumperi multe lucruri, eşti un bun cetăţean.
Dar dacă nu cumperi, ce mai eşti?
Ce? Un bolnav mintal.
Fapte, Jim. Fapte! Dacă nu cumperi nimic,
hârtie igienică, maşini noi, acţionate electric...
instrumente sexuale, combine stereo cu căşti implantate în creier...
şurubelniţe cu radar miniaturizat înăuntru, calculatoare cu comandă vocală...
Linişteşte-te, Jeffrey.
Calmează-te!
Ai dreptate.
Eşti o femeie foarte frumoasă.
Dacă vrei să te uiţi la o emisiune anume, cum ar fi "All My Children",
te duci la sora de gardă îi spui ziua şi ora la care este emisiunea ta.
Dar trebuie să-i spui asta înainte ca emisiunea respectivă să înceapă.
Era odată un tip care cerea mereu emisiuni deja difuzate.
Da. Nu. Trebuie să-i spui dinainte.
Nu putea înţelege că sora de gardă n-are cum să facă din azi ieri.
Nu poate da timpul înapoi! Mulţumesc, Einstein.
Acum, vezi, ăsta era nebun. Sărit de pe fix, Jim.
Gata, Jeffrey. Iar vei avea o criză...
- Te-am prevenit. - Aşa e. Aşa e, aşa e, aşa e.
M-am cam lăsat dus de val...
explicându-i lui Jim dedesubturile instituţiei.
Nu sunt tocmai picat din lună.
L.J. Washington. Nu e tocmai picat din lună, într-adevăr.
Nu mă lua peste picior prietene.
Ridică-te de pe scaunul meu!
Este o stare a divergentei mentale.
Eu, chiar, m-am trezit pe planeta Ogo...
ca parte a unei elite intelectuale...
pe cale de a subjuga hoardele barbare de pe Pluto.
Dar chiar dacă asta este, sub orice aspect, o realitate absolut raţională pentru mine,
cu toate acestea, Ogo este de fapt o construcţie a psihicului meu.
Sunt divergent mental...
acolo îmi găsesc refugiul faţă de anumite realităţi ascunse...
care îmi infestează viaţa aici.
Când voi înceta să mă mai duc acolo, atunci înseamnă că m-am însănătoşit.
Eşti şi tu divergent, prietene?
Acesta este un loc pentru oameni nebuni.
Eu nu sunt nebun.
Noi nu folosim acest termen, "nebun", dle Cole.
Dar aici ţineţi nebuni adevăraţi!
Ştiu ceva ce dumneavoastră nu ştiţi.
Vă va fi foarte greu să înţelegeţi.
N-am de gând să fac rău nimănui!
În regulă.
Uite, a auzit vreunul dintre voi...
de Armata celor 12 maimuţe?
Ei, ei au desenat asta.
Au scris asta pe faţadele clădirilor de peste tot.
- Aţi văzut desenul ăsta pe undeva? - Dle Cole?
Ce-ar fi să vă opriţi o clipă şi să ne explicaţi totul de la început?
Dă, da. E 1990.
E-n regulă, asta explică totul. De bună seamă că nici nu există Încă.
Au murit 5 miliarde de oameni în 1996 şi 1997.
Aproape întreaga populaţie a Pământului.
N-am mai rămas în viaţă decât aproape un procent din lume.
- Şi d-voastră sunteţi cel ce ne va salva? - Să vă mai salvez eu? S-a petrecut deja!
Eu nu vă pot salva. Nimeni nu poate.
Eu încerc doar să adun informaţii care să-i ajute pe cei din prezent...
să dea de urma virusului.
- Acum nu trăim în prezent, dle Cole? - Nu.
1990 este trecutul. Totul s-a petrecut deja. De aceea încerc...
Dle Cole? Dle Cole?
Atunci, credeţi cumva ca 1996 este prezentul?
Nu! 1996 este şi el trecut. Ascultaţi-mă! Tot ce...
Tot ce... Tot ce trebuie să fac acum este să dau un telefon.
Voi putea lămuri totul dacă mă lăsaţi să dau un telefon.
Şi pe cine doriţi să sunaţi? Cine ar putea să ne lămurească?
Oamenii de ştiinţă. Ei trebuie să afle că m-au trimis în alt timp.
Voi lăsa un mesaj la mesageria vocală pe care ei îl vor putea interpreta în prezent.
Pot da un telefon, vă rog?
Vă rog?
Ce faci în castronul câinelui? Pleacă de-acolo!
Şi cine a mai pus astea aici?
Da? Ce? Mesageria vocală?
Uite, eu nu ştiu... Linişte!
Nu înţeleg la ce vă referiţi.
E o glumă, cumva? Nu cunosc nici un om de ştiinţă.
Duanne, pleacă de acolo... James şi mai cum?
N-a ieşit aşa cum te aşteptai, nu?
Nu. Era o femeie. Nu ştie nimic.
Ei, poate că nu ăsta este numărul.
Nu. De-asta m-au ales pe mine. Am memoria bună.
James, unde ai copilărit?
Dr. Railly.
Am o senzaţie ciudată că ne-am mai întâlnit cândva...
Staţi! Este 1990. Iar eu trebuia să las mesajul în 1996!
Însă nu este numărul corect! Asta-i problema!
Avem un mesaj pentru ei.
Nu!
Nu merge. N-o poţi deschide.
Crezi că vei putea da jos grilajul, dar asta nu se poate. E sudat.
Vezi? Ce ţi-am spus? Şi uşile, toate, sunt încuiate.
Îi protejează pe cei de-afară de noi...
deşi şi cei de-afară sunt la fel de nebuni ca noi.
Ştii ce-nseamnă "nebun"? "Nebun" înseamnă Legea Majorităţii. Da.
Microbii, spre exemplu.
- Microbii? - Da.
În secolul al-XVIII-lea nici nu existau. Nimic. Nimic de genul ăsta.
Nimeni nu-şi imagina măcar aşa ceva! Mă rog, nici o persoană sănătoasă.
Apoi vine medicul ăsta...
Semmelweis!
Semmelweis.
Se trezeşte Semmelweis asta să convingă lumea şi în special pe ceilalţi medici,
că există particule mici, insignifiante, invizibile, nocive, numite microbi...
care îţi pătrund în corp şi îmbolnăvesc.
Încearcă să-i convingă pe medici să se spele pe mâini.
Cum numeşti un astfel de om? Nebun?
Micuţe, insignifiante, invizibile "Cum le spui tu? Microbi? Cum?"
Acum să sărim la secolul al-XX-lea.
Spre exemplu, săptămâna trecută, înainte de a fi târât în iadul ăsta,
am intrat să-mi cumpăr un burger. Chelnerul îl scapă pe podea!
Jim, îl ridică, şi-l şterge de praf.
Apoi mi-l întinde ca şi când nu s-ar fi întâmplat nimic.
"Dar microbii?" îl întreb. Răspunde, "Nu cred în microbi".
Microbii sunt o invenţie comercială ca să poată vinde dezinfectanţii şi săpunurile."
Uite, ăsta-i nebun? Înţelegi?
Nu există nimic bun. Nimic rău. Doar opinia publică.
Tu, tu, tu crezi în microbi, nu-i aşa?
Nu-s nebun.
Cu siguranţă că nu eşti! Vrei să fugi, da? Ăsta e un lucru sănătos.
Te-aş putea ajuta. Vrei să te ajut, nu-i aşa? Să scapi de-aici?
Ştii... ştii cum să mă scoţi de-aici?
Da, băiete!
Atunci de ce nu...?
De ce nu-ncerc eu să fug? Asta aveai de gând să mă-ntrebi.
Bună întrebare. Foarte bună întrebare. Inteligentă.
Pentru că aş fi nebun să-ncerc să fug. Am trimis vorbă afară.
- Cineva are grijă de mine. - Ce înseamnă asta?
Am aranjat cu anumiţi acoliţi, spirite rele,
secretari ai secretarilor, tot soiul de servitori care să ia legătura cu tatăl meu.
Iar când tata va afla că sunt într-un loc ca ăsta,
va aranja să fiu transferat într-una din instituţiile pentru înalta societate...
în care eşti tratat cu respect, ca o persoană, ca un oaspete!
Cu cearşafuri şi prosoape, ca în marile hoteluri,
cu droguri să ne mulţumească pe toţi: nebuni, lunatici, demoni maniaci!
Pardon. Scuzaţi-mă.
M-am cam înfierbântat. Mi-a trecut prin minte să evadez.
Şi brusc...
Brusc m-am trezit îndoind afurisitele astea de zăbrele!
Şi smulgând ramele ferestrelor şi mâncându-le! Da, mâncându-le!
Şi zbuciumându-mă, zbuciumându-mă, zbuciumându-mă!
Apă de toaletă pentru toată lumea!
Aşa!
Imbecililor, eu sunt un bolnav psihic. Aşa trebuie să mă comport.
Staţi să vedeţi cine sunt! Tata se va supăra rău.
Şi când tata se supără, pământurile se cutremură.
Tatăl meu este Dumnezeu! Îmi venerez Tatăl!
Aceste imagini zguduitoare, obţinute în secret
de activiştii pentru drepturile animalelor, au trezit indignarea publicului.
Dar majoritatea oamenilor de ştiinţă sunt de cu totul altă părere.
Torturează sub numele de experimente.
- Cu toţii sunt nişte maimuţe. - Ţi-au făcut vreun rău?
Nu la fel de mult pe cât îi fac Iepuraşului de Paşte.
Uită-te la ele. Cer asta.
Animalele de laborator...
Poate că rasa umană merită să fie ştearsă de pe faţa pământului.
Să extermini rasa umană?
O idee de milioane, nu? Măreaţă!
Dar să lăsăm planurile de viitor. Să ne concentrăm acum asupra ţelurilor imediate.
Încă n-am spus nimic despre ştii tu ce.
- Despre ce vorbeşti? - Planul tău. Emanciparea.
Ce tot scrii acolo? Eşti cumva vreun reporter?
E o treabă personală.
- Un memoriu? Vrei să-i dai în judecată? - E ceva personal!
Jimbo. Ora pilulelor!
Nu rata ocazia. Trăieşte clipa.
Soare. Plaje minunate.
Cheile Floridei!
Şi acum, înapoi la Fraţii Marx în "Afaceri neîncheiate".
"Afaceri neîncheiate!"
Afaceri neîncheiate!
Aport!
Te-ai prins? Neîncheiate. Neîncheiate.
NeînCHEIAte!
Poftim?
Dacă aveţi o viziune pesimistă asupra viitorului pentru următorii 10 ani
gândiţi-vă la ceea ce va afecta lumea şi la posibilităţile pe care le deschide.
"şi la posibilităţile pe care acestea le vor deschide."
Chiar că te-au sedat. Jim!
Doză mare. Pericol, Will Robinson, pericol.
Trebuie să te-aduni, omule. Concentrează-te, concentrează-te, concentrează-te.
Adu-ţi aminte de planul nostru. Eu mi-am făcut datoria!
Poftim?
Nu "Poftim","când."
- Când? - Da. Când.
Acum. Acum, Jim. Acum!
Exact! Acum! Cumpăraţi! Vindeţi!
Mărfuri! Fără taxe! Achiziţionaţi! Vindeţi!
Da! Acum se încheie afacerile!
Acum... gata...
Se încheie afacerile!
Da, deschideţi-vă portofelele.
500 de dolari. Am 500 de dolari. Sunt asigurat!
Da! Fereastra ocaziilor se deschide acum!
Acum este momentul ca toţi oamenii de bine să nu rateze clipa. Clipa!
Acum este momentul ca toţi oamenii de bine să nu rateze ziua!
La dracu', Jeffrey! Nu te mai prosti!
MasterCard! Visa!
Cheia spre fericire!
Jim, nu rata momentul!
Jeffrey, vino-ncoa'!
- La naiba! - Jeffrey!
Mişcă-te, Jim!
- Pleacă. Du-te! - Vino-ncoa', Jeffrey!
Viitorul va aparţine! Ultima strigare! Ultima strigare!
Ultima strigare! Ultima...
Cea mă bună destinaţie este Florida.
Cheile sunt minunate pe timpul ăsta.
este singura destinaţie posibilă.
Eu voiam să vin cu soţia şi copiii, dar băcanul n-a putut să-mi dea încă un butoi.
Eu voiam să vin cu bunicul, dar n-a mai fost loc pentru...
Al doilea nu funcţionează astăzi.
Foloseşte-l pe primul.
Kathryn, uite ce-am găsit în cutia poştală!
Dar am o bănuială că nu-mi este adresată mie.
"Eşti cea mai excitantă femeie din câte am văzut.
Trăieşti, fără să ştii, într-o lume excitantă.
Ai libertatea, strălucirea, aerul pe care-l respiri..."
James Cole, el e?
"Aş da orice să pot rămâne aici dar trebuie să plec. Te rog, ajută-mă."
Bine, bine, în regulă. Sărmanul om.
Kathryn? James Cole e unul dintre pacienţii tăi, nu-i aşa?
A scăpat. Ultima dată a fost văzut la etajul doi.
La dracu'!
Trebuie să ştim cu exactitate ce se-ntâmplă ca să putem rezolva problema.
Doctore, avem musafiri.
Vă pot ajuta cu ceva? Scuzaţi-mă?
Vă pot ajuta cu ceva? Alo?
Jim? Jim?
Jimbo. Ce se-ntâmplă, omule?
Jimbo.
E-n regulă, gata. Linişteşte-te.
- Totul va fi bine. - Ai grijă. Uşurel.
Uşurel. O vom scoate la capăt împreună, bine?
Te ducem înapoi în camera ta. Puţin lapte şi fursecuri şi-o să-ţi revii, da?
Stai liniştit, bine?
Haide. Calmează-te!
Ţine-l la pământ! Ţine-l dracului la pământ!
Nu vreau să fac rău nimănui. Dr. Railly, vă rog, ajutaţi-mă.
- Îţi vom da ceva să te calmeze, James. - Nu! Nu mai vreau droguri!
James, trebuie să ţi le dăm. Eşti debusolat.
Fără droguri! Opriţi-vă!
Kathryn, lucrăm împreună de patru ani. Nu te-am mai văzut până acum în halul ăsta.
Aşa că te rog încetează să-i tot ţii partea. Nu suntem Inchiziţia.
Nu cred să-i fi luat apărarea. N-am încercat decât să vă explic...
N-ar trebui ţinut în izolare.
L-ai judecat greşit, pur şi simplu. De ce nu vrei să recunoşti asta?
Bine, l-am judecat greşit, dar am senzaţia asta ciudată în legătură cu el...
- L-am mai văzut undeva, şi-acum încerc... - Doi poliţişti sunt în spital.
Şi acum mai avem un gardian cu fractură de craniu.
Am recunoscut că l-am judecat greşit! Ce altceva mai vreţi?
Vezi? Înţelegi ce vreau să spun?
- I-ai ţinut partea, nu-i aşa? - Dr. Fletcher?
- Poftim? - Mai avem... o problemă.
- Era legat bine iar uşa era încuiată? - Da, domnule. Eu cu mâna mea l-am legat.
Şi mai era şi sedat?
Sedat din belşug.
Deci, încerci să-mi spui că un pacient sedat, legat de pat...
cumva a ieşit prin ventilaţie, a pus la loc grilajul în urma lui...
şi s-a căţărat prin sistemul de ventilaţie?
Ia aminte!
Ai cam făcut-o de oaie!
- Unde eşti? - ştii să vorbeşti!
Ce mai faci, Bobby băiete, voluntarule?
Nu mă cheamă Bob.
Nici o problemă, Bob. Unde te-au trimis?
Unde eşti?
Altă celulă.
Poate.
Ce vrei să spui, "poate"? Ce vrea să-nsemne asta?
"Poate" înseamnă...
ca poate sunt în celula de lângă a ta.
Sunt un voluntar ca şi tine.
Sau poate că sunt în Sediul Central...
spionându-te în numele ştiinţei.
Sau, uite,
poate că nici nu exist.
poate că sunt o închipuire de-a ta.
Nu poţi ştii niciodată adevărul
- Unde te-au trimis? - 1990.
'90! Cum mai e? Droguri faine? Păsărică din belşug?
Bob, ţi-ai făcut treaba?
Ai adus preţioasa informaţie?
Armata celor doisprezece maimuţe?
Trebuia să fiu trimis în 1996.
Ştiinţa nu mai e ceva exact cu clovnii ăştia,
dar progresează şi ei.
Ai avut noroc că nu te-ai trezit în Egiptul Antic
Uite-i că vin.
Asociaţia pentru Libertatea Animalelor de pe Second Avenue...
este sediul central al Armatei celor 12 maimuţe.
Ei sunt cei care vor dezlănţui totul.
Nu mai am timp. Trebuie să plec.
Crăciun fericit!
- Ei bine? - Poftim?
Voi aţi trimis mesajul ăsta, sau nu?
Este o remixare a unei înregistrări deteriorate.
Semnal prost. A trebuit să-l remixăm cuvânt cu cuvânt.
Abia am terminat montarea înregistrării ăsteia.
Voi aţi trimis mesajul ăsta, sau nu?
N-am putut trimite nici un mesaj. M-aţi trimis în alt an. În 1990.
- 1990? - 1990?
- Eşti sigur de asta? - Cum ţi-ai petrecut vremea, Cole?
Cu droguri? Femei?
- Ei m-au obligat să iau droguri. - Te-au obligat?
De ce te-ar forţa cineva să iei droguri?
Am avut probleme. Am... am fost arestat.
Dar... am făcut ceea ce-aţi vrut.
Am adus o mostră, un păianjen.
N-am avut unde să-l ascund, aşa că l-am înghiţit.
Dar nu m-aţi trimis în anul care trebuia, aşa că n-are nici o importanţă.
Ai văzut aşa ceva pe-acolo?
Nu, domnule, nu cred.
Dar oamenii ăştia? Ai văzut pe vreunul dintre ei?
Nu. Nu.
Staţi, staţi aşa!
Pe el? L-ai văzut pe omul acesta?
Cred că... cred că în azil.
Ai fost într-un spital de boli nervoase? Dumnezeule!
Cole, ai fost trimis acolo să faci nişte observaţii foarte importante.
Ai fi putut să ne fii de un mare ajutor.
Să ne ajuţi să stăpânim planeta.
Şi să-ţi reduci şi pedeapsa.
Problema este, vrei să ţi se mai dea o şansă?
Bine.
- Ultima legătură pregătită. - Fiţi pe poziţie.
- Tu l-ai ales. - Acum nu mai putem schimba nimic.
Fără nicio greşeală, acum, Cole.
Să fii atent. Să stai cu ochii deschişi.
Bună idee cu păianjenul. Încearcă să aduci şi de data asta ceva.
Acum relaxează-te. Destinde-te.
Te vom trimite spre sfârşitul anului 1996.
Cu siguranţă.
Poftim? Nu-nţeleg!
Unde mă aflu?
Trebuie să-i găsesc! Trebuie să-i găsesc!
Ajutor! Nu ştiu unde mă aflu!
- Trebuie să m-ajutati să-i găsesc! - Jose?
- Jose! - Cole!
Cole, unde suntem? Unde suntem?
- Jose! - Ajută-mă, Cole!
Dumnezeule! Stai-aşa!
"în vremuri de mizerie. Sunt semne şi minuni...
Şi una din cele patru făpturi dădu celor şapte îngeri...
şapte cupe de aur pline de mânia lui Dumnezeu...
Cel ce este viu în vecii vecilor." Apocalipsa.
În secolul al-XIV-lea, conform cronicilor acelor vremuri...
acest om a apărut din neant în satul Wyle de lângă Stonehenge...
în aprilie 1362.
Folosind cuvinte necunoscute şi cu un accent străin,
omul acesta a făcut sumbre previziuni despre o boală...
despre care a spus că va şterge umanitatea peste aproape 600 de ani.
De bună seamă acest scenariu apocaliptic devine o evidenţă...
atunci când realitatea îl susţine cu boli virulente...
fie că este vorba de ciuma bubonică, vărsatul de vânt sau SIDA.
În zilele noastre avem ororile tehnologice, cum ar fi războiul chimic...
care îşi are începuturile în Primul Război Mondial când s-a folosit iperita.
În timpul unui astfel de atac asupra tranşeelor franceze în 1917...
avem cazul unui soldat, care, în timpul unui asalt, a fost rănit de şrapnel...
şi spitalizat într-o stare aparent isterică.
Medicii au constatat că nu mai înţelegea franceza...
dar vorbea fluent engleza...
deşi într-un dialect pe care n-au putut să-l înţeleagă.
Omul, deşi fizic nu a fost afectat de gaz...
nu mai era el însuşi.
Pretindea că vine din viitor...
că este în căutarea unui virus anume...
care urma să şteargă umanitatea de pe faţa pământului...
începând cu 1996.
Deşi rănit, tânărul soldat a dispărut din spital...
de bună seamă încercând să-şi ducă misiunea de avertizare a lumii la bun sfârşit...
şi substituind suferinţele aduse de război...
propria sa suferinţă, ceea ce astăzi numim "Complexul Cassandra".
Cassandra, în legendele elene, a fost condamnată să cunoască viitorul...
dar să nu fie crezută niciodată când îl dezvăluie celorlalţi.
Aici, suferinţa previziunii combinată cu neputinţa de a face ceva înprivinţa asta.
Chiar acum plec să mă vaccinez.
- Bună. - Dr. Railly, le-ai dat un nume rău.
Chiar aşa?
Desigur că sunt nişte informaţii veridice şi foarte convingătoare...
că planeta nu va supravieţui exceselor rasei umane. E adevărat.
Proliferarea armelor atomice, natalitatea necontrolată...
poluarea pământului, aerului, a apelor, neatenţia faţă de mediul înconjurător.
În contextul acesta nu este, oare, evident că "Chicken Little" e expresia viziunii...
iar motto-ul lui Homo Sapiens, "Să mergem la cumpărături"...
este strigătul unui adevărat lunatic?
- Kathryn, acum e momentul. - Numele meu este Troy.
Vă rog, Dr. Railly. Mă-ntreb dacă aveţi cunoştinţă de propriile mele studii.
Ne vedem mâine la serviciu.
Te sun mâine.
Nu! Nu! Intră în maşină.
Intră în maşină! Sunt înarmat! Intră în maşină.
În regulă, dă-i drumul.
Ia geanta. Am destui bani şi cărţi de credit înăuntru. Ia cheile maşinii!
Porneşte maşina!
Nu!
Aici, fă dreapta. Fă la dreapta aici!
Unde mergem?
- Philadelphia. - Dar asta înseamnă peste 100 de mile!
- De-asta nu pot merge pe jos până acolo. - Dă-mi drumul.
- Tu condu! - Poţi lua maşina.
Nu ştiu să conduc.
Trăiesc sub pământ de la opt ani. Ţi-am mai spus asta.
La următorul colţ faci dreapta.
Cole. James Cole.
Ai scăpat dintr-o cameră încuiată acum 6 ani.
Şase ani pentru tine.
- Fă stânga, nu te opri! - Bine.
Nu cred că asta e o coincidenţă, dle Cole.
- M-ai urmărit? - Ai spus că mă vei ajuta.
Ştiu că nu la asta te refereai...
dar n-am nici un ban...
sunt rănit la picior şi am dormit pe străzi.
Cu siguranţă, miros ca dracu'. Ai ceva de mâncare în maşină?
M-ai urmărit, nu-i aşa?
Nu.
Nu, am văzut asta în...
vitrina unui magazin.
Ştiu să citesc, ţi-aduci aminte?
Da. Şi de ce vrei să mergi în Philadelphia?
Am verificat informaţiile despre Baltimore. Nu-i nimic acolo.
E în Philadelphia. Acolo sunt ce-i care au început totul.
Cele doisprezece maimuţe.
- Ăsta e un radio? - Da.
Poţi să... îi dai drumul?
Acesta este un mesaj special pentru tine.
Ai ajuns la capătul răbdării? Mori să pleci undeva?
Cheile Floridei te aşteaptă. Valurile oceanului...
N-am văzut niciodată oceanul!
E o reclamă, dle Cole.
Ce e?
O reclamă. Înţelegi?
Nu e chiar un mesaj special pentru tine.
Dle Cole.
- Obişnuiai să-mi spui Janes. - Preferi aşa?
James, n-ai nici o armă.
Poţi să-l dai mai tare? Să se audă?
Am găsit dragostea...
în Blueberry Hill...
Când pe tine te-am găsit...
Îmi place la nebunie muzica secolului XX!
Îmi place aerul ăsta! Îmi place să respir aerul ăsta!
Pauză de ştiri la WXBX.
Ştiri de ultimă oră prezentate de Roger Pratt.
Ştirea, ne-a făcut să întrerupem programul: echipa de salvare este în lanul de porumb,
în care prietenii băiatului de 9 ani, pe nume Ricky Neuman
l-au văzut dispărând brusc din faţa ochilor.
Tânărul Neuman se pare că a căzut într-un puţ abandonat...
şi a rămas blocat undeva de-a lungul celor 150 de picioare ale puţului.
Poate că este încă în viaţă, poate că este grav rănit...
copiii susţin că l-ar fi auzit strigând.
- Să nu strigi niciodată "lupul!". - Poftim?
Tata îmi spunea asta mereu. "Nu striga niciodată că vine lupul", îmi spunea...
Pentru că lumea nu te va crede niciodată când ceva cu adevărat se va întâmpla.
Când ceva adevărat se va-ntâmpla, adică? James?
Ceva rău. Nu se mai poate să ascultăm nişte muzică? Nu vreau să ascult chestiile astea.
N-am mai putea asculta nişte muzică?
- Văd copacii înverziţi... - Da, asta-i bună!
şi trandafirii roşii...
I-am văzut înflorind...
Pentru noi amândoi...
Şi atunci mi-am spus...
Ce lume minunată...
Alo, Dr. Railly? Da, sunt Wikke de la "Psyche Admitting."
Vă aduceţi aminte de James Cole?
Nebunul care i-a făcut-o lui Houdini în '90?
Ei bine, s-a-ntors şi...
Îmi pare rău, dar trebuie să ştii, te caută...
Asta e, să ai grijă de tine. Este ceea ce v-am spus.
Soţul meu şi cu mine am luat-o înainte, dar ea n-a mai apărut.
Nu este genul ei să facă aşa ceva.
Ştiţi ce marcă este maşina ei?
Cherokee. Cherokee, model '94, argintiu.
Am făcut-o!
Am făcut-o, făcut-o!
Eu, Profesorul Grossenfibber, am inventat tunelul timpului! Mamă!
Scuzaţi-mă, domnule.
Scuzaţi-mă, domnule. Poftiţi un trabuc.
Nu!
Acum maşina timpului este gata de experimentare.
Ciocănitoareo! Ciocănitoareo!
Tocmai te-am visat.
Părul tău e altfel. Altă culoare.
Dar sunt sigur că tu erai.
Despre ce era visul?
Un aeroport...
înainte ca să se întâmple totul.
E un vis pe care îl am mereu.
De când eram copil.
Şi apar şi eu în vis?
Ce fac?
Eşti foarte supărată.
Tu mereu eşti supărată în vis.
- Doar că n-am ştiut că este vorba de tine. - Nu eram eu înainte, James.
Acum apar eu din cauza celor întâmplate.
Vrei să mă dezlegi, te rog?
Nu, sunt sigur că mereu ai fost tu.
Foarte ciudat.
Te-ai înroşit şi te-am auzit şi gemând. Cred că ai febră.
Ce faci?
În Fresno, California, echipele de salvare continuă să-l caute pe micul Ricky Neuman...
Şi mai aproape de casă, în Baltimore, pe Kathryn Railly...
proeminent psihiatru şi recent autor al unui tratat despre nebunie...
care a dispărut în condiţii neelucidate după o conferinţă la Universitate.
Fostul pacient, James Cole, este căutat pentru a fi audiat...
în legătură cu dispariţia Dr. Railly.
autorităţile avertizează asupra lui Cole că are un trecut marcat de violente...
şi atrage atenţia. Cei care s-ar putea să-l întâlnească să anunţe imediat autorităţile.
Îmi place muzica asta.
Noi nu avem aşa ceva. Nu există nimic din toate astea.
- Ce sunt astea? - Astea?
Notiţele mele. Indicii.
- Ce fel de indicii? - Despre armata secretă.
Armata celor doisprezece maimuţe. Ei sunt cei care au împrăştiat virusul.
De-asta sunt aici. Trebuie să-i găsesc. Asta mi-e misiunea.
Trebuie să-i localizez pentru că au virusul în forma lui pură de dinainte de mutaţii.
Iar după ce-i localizez, vor trimite aici un om de ştiinţă.
El va studia virusul.
Când se va întoarce în prezent, împreună cu ceilalţi oameni, vor găsi un remediu.
poliţişti din 3 jurisdicţii...
inclusiv personal din trupele speciale...
sunt mobilizaţi pentru a face faţă miilor de manifestanţi...
din Fresno, California... Asta te nelinişteşte?
Nu. Credeam că spune de noi.
Credeam că ne-au găsit şi m-au arestat.
Glumesc.
Mi-aduc aminte că m-am temut pentru băiatul acela.
Singur, acolo în fântână fără să ştie dacă se gândeşte cineva să-l salveze.
Asta a fost prima dată în viaţa mea când m-am temut, atunci în copilărie.
Ce vrei să spui cu "atunci, în copilărie"?
Nu contează.
Un puştan pus pe şotii. Băiatul ăsta se-ascunde în hambar.
Pământul a murit strigând...
"Sunt semne şi minuni.
Şi una din cele patru făpturi dădu celor şapte îngeri...
şapte cupe de aur pline de mânia Lui Dumnezeu...
Cel ce este viu în vecii vecilor."
Nu vei mai crede că sunt nebun când vei vedea lumea începând să moară luna viitoare.
La început se va crede că este vorba de o formă nouă de febră.
Apoi îşi vor da seama.
Îi va atinge rând pe rând.
Stai!
Opreşte aici! Opreşte maşina! Aici, aici!
Am avut dreptate. Sunt aici!
Vezi? Doisprezece maimuţe. Doisprezece maimuţe.
Acum mă crezi? Vino!
Haide!
Sunt aici! Vezi?
Doisprezece maimuţe!
Doisprezece maimuţe. Vino!
Doisprezece maimuţe.
Stai. Stai. Stai. Uite, aici.
Aici. Vezi? Vezi?
Văd nişte vopsea roşie. Nişte semne.
Semne? Semne? Crezi că... Asta-i ridi...
Ce-i?
Să nu faci ceva prosteşte... că voi răni pe cineva!
N-am de gând să fac nimic prostesc, dar nimic din toate acestea nu e ceea ce crezi.
Nu te poţi ascunde de ei, Bob.
Am spus că nu te poţi ascunde de ei.
Nu, domnule, bătrâne Bob.
Nici măcar să nu-ncerci.
Ei aud totul.
Îţi pun ceva şi te urmăresc tot timpul.
Te pot găsi oriunde, oricând!
E-n dinţi.
Aşa-i, Bob?
Dar eu i-am păcălit, bătrâne.
Nu trebuie să mă spioneze. Fac ceea ce trebuie să fac.
Vezi? Uite e şi aici.
Aici, urmăreşte urma desenelor.
Aici. E-aici. Vezi?
- Înspăimântător! Eu... - Nu, nu, nu! Vino cu mine!
- La dracu'! - Desenele duc pe-aici.
Lasă-mă-n pace! Dă-mi drumul! James, n-avem ce căuta aici.
La dracu!
Lasă-mă-n pace!
Hai să plecăm de-aici. James, n-avem ce căuta aici!
Te rog, nu mă omorî!
Nu mă omorî. Te rog! Nu mă omorî. Nu mă omorî.
Stai aici.
Ai păţit ceva?
Mai trăieşte?
Haide. Nu mai avem timp.
- Nu-l mai poţi ajuta cu nimic. - Iisuse! James, l-ai omorât!
Eu nu văd decât morţi. Haide.
- Vino. - N-ai mai purtat armă până acum.
Acum am una. Haide. Vino!
"balaurii în locul dezmăţului lor.
Al şaptelea înger şi-a golit pocalul şi s-a revăr..."
Tu! Tu!
Tu eşti de-ai noştri!
Aici e.
Vino.
Vă putem ajuta cu ceva?
E doar o înregistrare.
Caut "Armata celor doisprezece maimuţe."
Nu ştim nimic despre vreo "Armată a celor doisprezece maimuţe."
- Aşa că tu şi prietena ta puteţi pleca. - Nu vreau decât o informaţie.
- N-ai auzit ce-am spus? Am sp... - Să nu-i faci rău.
Vă rog, sunt psihiatru. Fa... Faceţi ceea ce va cere.
E debusolat. Periculos.
Vă rog, fiţi cooperanţi.
- Ce vrei, bani? N-avem decât câţiva dolari. - V-am spus deja ce vreau.
- La pământ. Încuie uşa. - James, nu-i...
Închide uşa!
- Ţi-am spus că blestematul de Goines... - Gura!
Goines?
Jeffrey Goines?
Apoi Jeffrey devine mare vedetă, este în topul ştirilor pentru că...
organizează demonstraţii împotriva tatălui, un virolog care a câştigat şi-un Nobel.
- Trebuie să fi văzut asta la TV. - Nu mă uit la televizor.
Ăsta e?
Da, el e. El e.
Ce-ai de gând cu noi?
Mai spune-mi despre Jeffrey.
Jeffrey s-a plictisit de mizeriile noastre...
Demonstraţii, împrăştieri de fluturaşi, scrisori de protest...
A spus că suntem nişte golani ineficienţi.
Voia o acţiune de gherilă pentru educarea publicului.
- În genul ăsta? - A dat drumul la 100 de şerpi în Senat.
Da' noi nu ne ocupăm cu genul ăsta de acţiuni.
- Nu ne reprezintă. I-am spus-o şi lui. - Aşa că a adunat 11 tipi...
s-au desprins de noi şi au format armata asta subversivă.
"Armata celor doisprezece maimuţe". Înţelegi?
Pun la cale o "Vânătoare de oameni."
Şi-au cumpărat arme paralizante, plase şi capcane pentru urşi.
Aveau de gând să se ducă pe Wall Street să-i prindă pe avocaţi şi pe bancheri.
Nu s-au dus, evident. N-au făcut nimic din toate astea.
Ca-ntotdeauna, dl. Popularitate şi-a trădat prietenii.
Adică?
La televiziune a ţinut o conferinţă de presă, să spună lumii întregi...
că tocmai a înţeles că experimentele tatălui său sunt vitale pentru omenire...
şi că folosirea animalelor este absolut necesară.
Şi că, de-acum încolo, el, Jeffrey Goines, va supraveghea personal laboratoarele...
pentru a se asigura că animalele nu vor suferi.
Ce-i asta?
Oamenii ăştia inabordabil, înţelegi? Nu poţi să dai buzna peste ei, doar asa.
- Nu se procedează aşa. - Taci şi condu. Ştiu eu ce fac.
Nu, nu ştii. Maşina asta este furată.
Iar noi avem probleme. Probleme serioase.
Dacă nu te predai, poliţia te va omorî. Şi mă va omorî şi pe mine...
- Ca fiind părtaş la crimă. - Oricum veţi muri cu toţii.
Nu va muri nimeni.
Şi nu eşti tu cel care va salva lumea.
Înţelegi? Fabulezi.
- Toată povestea asta e doar în capul tău. - Nu.
Ba da. Să-ţi demonstrez.
Îl cunoşti pe Jeffrey Goines. Amândoi aţi fost pacienţi la "County."
Jeffrey Goines e sărit.
Ti-a spus că tatăl lui e un om de ştiinţă renumit care se ocupa cu studiul viruşilor.
Iar tu ai încorporat această informaţie în scenariul tău absurd.
N-a spus că tatăl lui este un om de ştiinţă. A spus că este Dumnezeu.
- Dar e-o nebunie. -proeminent psihiatru şi publicist...
Dr. Kathryn Railly, a fost răpită de un bolnav psihic periculos, James Cole.
Cole a fost unul din pacienţii dr. Railly, şi cu şase ani în urmă, a reuşit să fugă...
- Ce-ai păţit la picior? - Am fost împuşcat.
Împuşcat? De către cine?
Nu ştiu. Era un război... Las-o baltă.
Oricum nu m-ai crede.
Ce faci?
- N-avem nevoie de benzină. - Credeam că nu ştii să conduci.
Am spus că eram prea mic ca să pot conduce. Nu că sunt idiot.
Aşa nu se mai poate. Dacă ai un glonte în picior, ai nevoie de îngrijire.
Sunt medic. Îmi trebuie nişte lucruri pentru asta.
Între timp, în Fresno, California...
unde echipele de salvare încearcă să sape un puţ...
paralel cu cel în care băiatul de 9 ani, Ricky Neuman se crede că a căzut.
Surse oficiale susţin că ar mai fi o şansă ca băiatul să fie în viaţă...
N-ar trebui să te mai sprijini pe el.
Ai nevoie de nişte copci şi să iei antibiotice.
Norocul tău că e la suprafaţă.
Îmi place să privesc soarele.
Stai aşa.
Lasă-mă să te ajut.
Miroşi atât de bine...
Ar trebui să te predai.
Stii, nu-i aşa?
Ce faci? James?
- Îmi pare rău. - Ce faci?
- James, încetează! Ce faci? - Iartă-mă.
- Dă-mi drumul! - Trebuie să fac asta.
- L-au găsit? - Pe cine?
- Pe puşti. În puţ. - Poţi crede aşa ceva?
Au trimis o maimuţă înăuntru cu o minicameră cu infraroşii...
şi cu un sandwich împachetat.
- Fugi de-aici! - Nu, ăsta-i adevărul. Lumea e bizară.
O maimuţă cu un sandwich.
S-ar zice că mi-a priit acest dejun opulent...
şi aceasta prea cinstită şi veselă companie...
adunată fără un scop anume.
Dar, iată, sunt copleşit...
de atâta atenţie şi de aceste laude cacofonice...
care implică o mare responsabilitate.
Nu mai trebuie să vă amintesc că pericolele ştiinţei...
ne ameninţă dintotdeauna.
- De la Prometeu cara fură focul zeilor... - Ce prieten?
- Nu aştept pe nimeni. - Până la dr. Strangelove.
- Dar niciodată... - E ridicul.
Tata ţine un toast important.
să ne temem de puterea... pe care o avem la îndemână.
De obicei, dacă prindem pe cineva fără vreun act de identitate dând târcoale, îl alungăm.
Scuzaţi-mi franceza.
Dar ăsta a spus că va cunoaşte.
Şi din moment ce ştim că aveţi nişte amici cam ciudaţi...
sincer, n-am vrut să arestăm pe vreunul dintre ei.
Nu l-am văzut niciodată în viaţa mea.
Sunteţi liberi să-l torturaţi pe omul acesta, sau să faceţi ce ştiţi cu el.
Eu plec să ascult prelegerea tatălui meu despre...
Am venit în legătură cu nişte maimuţe.
- Maimuţe? - Maimuţe. Da.
Doisprezece.
Arnold.
- Arăţi ca dracu'. - Îl cunoaşteţi?
Îl cunosc. Arnold... Pettibone.
Arnie. E-o petrecere simandicoasă. Eu ţi-am zis să vii...
dar, uite, la tata: V.I.P.-uri, senatori, Serviciile Secrete...
Ţi-e foame, Arnie?
E-o petrecere mortală în seara asta. Miei morţi, vaci moarte, porci morţi...
Mergem?
Bună. Ce mai faci? Salut.
Foarte frumoasă. "Marea evadare," 1990.
Ai grijă! Spitalul "County"? Nu-i aşa?
Sunt neajutorat în faţa a ceea ce vrei tu să faci. Nu pot schimba nimic.
- Nu te pot opri. Adun nişte informaţii. - Trebuie să vorbim. Haide.
Bună, doamnelor. Mă bucur să vă întâlnesc. Fiţi atente la trepte.
Cine-a transpirat? Bruhns? Weller?
- Nu-mi trebuie decât virusul. - Virusul?
Pentru viitor. Trebuie să aflu unde este şi ce este el cu adevărat.
Înţeleg. Ştiu ce pui la cale.
- E tot planul ăla al tău? - Ce plan?
- Planul tău. Ai uitat? - Nu-nţeleg despre ce vorbeşti.
Ba da, ştii tu. Stăteam în salon şi ne uitam la TV...
iar pe tine te supăra erodarea asta a planetei, lucru pe care-l înţeleg...
Apoi mi-ai spus: "N-ar fi frumos dacă un microb sau un virus...
ar putea şterge omenirea de pe pământ, să lase doar animalele şi copacii liberi?"
- Mă abureşti. - Erai foarte interesant.
Ţi-am spus că tata este un virolog renumit, iar tu ai replicat...
"Ar putea face un virus pe care noi să-l furăm." Tu eşti!
S-au creat mutanţi Acum trăim sub pământ!
Pământul aparţine acum câinilor şi pisicilor. Oamenii trăiesc ca viermii.
Mie nu-mi trebuie decât o informaţie.
- Uşurel. - Eşti nebun de-a dreptul! Ţăcănit, ce mai!
Trăsnit, paranoic. Gândeşti cu fundul!
Sinapsele tale sunt bruiate, omule!
Ştii cine sunt ăştia, "Armata celor doisprezece maimuţe?"
O adunătură de capete seci, oameni de bine care vor să salveze pădurile tropicale.
N-am nimic de-a face cu ei.
Nu mai sunt eu ăla care să creadă tot...
la trăznăile unor fanatici!
Dar îndeajuns cu prostiile astea, coate-goale!
Tata a avertizat lumea, acu mult timp despre viruşii modificaţi genetic.
Iar tu ai interpretat informaţia asta în creierul tău deranjat de psihopat.
Păzea! O organizaţie non-profit devine o adevărată cabală sinistră şi macabră!
Omul ăsta e un gunoi!
Doamnelor şi domnilor, vă daţi seama de unde...
vine asta?
Capitanul Dan Miller, cel care conduce operaţiunile de salvare...
spune că experţii ne asigură că...
După mine, cred că maimuţa a mâncat deja sandwich-ul ăla...
A trecut cineva pe-aici?
afirmând că obiectivul lui principal este salvarea băiatului...
Surse din poliţie afirmă că în Knutson State Park
s-a descoperit corpul unei femei strangulate...
care poate fi victima răpită...
Dr. Kathryn Railly.
Aţi văzut pe cineva trecând pe-aici?
descoperit acum mai puţin de o oră de către autostopişti...
Dar, conform unui zvon neconfirmat, victima...
o femeie între 20 şi 30 de ani a fost grav mutilată...
Astăzi dimineaţă poliţia a descoperit maşina abandonată a dr. Railly.
nu departe de...
Aţi dat de vreo urmă a lui?
Nimic.
Nu poate dispărea pur şi simplu.
Ticălosule!
Aş fi putut muri aici! Blestematule!
La ce dracu' te aşteptai...
- Rahat cu ochi ce eşti? - Scuză-mă.
Îmi pare rău că te-am închis în portbagaj.
M-am săturat de tine.
Ce-ai mai făcut? Ai mai ucis pe cineva?
- Da. Un milion de oameni. Cinci miliarde. - Ce spui?
Jeffrey Goines a spus că treaba cu virusul a fost ideea mea.
Eram în azil. Totul a fost... atât de confuz şi mai erau şi drogurile şi celelalte.
Crezi că a fost ideea mea?
Crezi că eu am şters rasa umană de pe faţa pământului?
Nimeni nu va face asta.
Nici tu, nici Jeffrey, nici nimeni altcineva.
Toate astea se petrec în mintea ta.
- Divergent mintal? - Cam aşa ceva!
O substituţie a realităţii...
realitate căreia nu-i poţi face faţă.
Mi-ar place ca ăsta să fie adevărul.
Asta se poate vindeca dacă ţi-o doreşti.
Eu te pot ajuta.
- Mă caută. Trebuie să plecăm de aici. - Cine te caută?
Cred că erau nişte poliţişti la petrecerea aia.
Petrecere? Ai fost la o petr...
Nu contează.
E mai bine să te predai decât să fii prins.
N-ar fi minunat dacă eram nebun? Lumea n-ar mai fi avut nici o problemă...
- Dă-mi arma. - Eu n-aş mai fi trăit sub pământ...
Aş fi putut locui aici...
Aveţi apă, aer, stele...
- Voi încerca să le distrag atenţia... - Copacii...
ne-au găsit...
Iubesc lumea asta!
Îţi vor spune să-ţi pui liinile pe cap. Să faci ceea ce ţi se spune.
Iubesc broaştele, păianjenii.
Nu uita că sunt aici cu tine. Te voi ajuta. Nu-i voi lăsa să...
Apoi i-am spus să nu se opună şi el a zis că aşa va face.
Deci... M-am urcat în maşină.
Mulţumesc. Şi... şi am început să claxonez.
- Iar când am ieşit el nu mai era nicăieri. - Să vă spun ceva.
Aţi avut noroc. Am crezut că este al d-voastră cadavrul mutilat.
- N-ar face aşa ceva. - El este cel care v-a atacat?
Vreau să lămurim ceva, dacă se poate.
Aceşti doi oameni au tăbărât pe noi.
Nu James Cole a început. Şi de fapt, el m-a salvat.
Ciudat, dnă Doctor.
Poate îmi puteţi explica şi mie, în calitate de psihiatru,..
De ce victimele răpirilor încearcă mereu să ne vorbească despre agresori?
Şi să ne facă să înţelegem...
cât de buni sunt, de fapt, aceşti ticăloşi.
Este o reacţie normală într-o situaţie în care eşti ameninţat.
El e bolnav. Înţelegeţi asta?
Crede că vine din viitor. Trăieşte într-o...
lume a fanteziei cu migală construită, lume care acum începe să se destrame.
Are nevoie de ajutor.
Bine.
Obosită dar aparent neafectată de cele 34 de ore de captivitate,
Dr. Railly a revenit în Baltimore această dimineaţă fără să facă vreo declaraţie.
Publicist şi psihiatru, dr. Railly acum stă închisă în casă.
Între timp, poliţia a refăcut scenariul răpirii...
care începe cu fuga pacientului James Cole...
- Scuză-mă. - Nici o problemă. Doar că sunt încordată.
Nu pot dormi.
- Ai luat vreun somnifer? - Nu, le urăsc. Îţi răvăşesc mintea.
unde s-a dedat unor acte de violenţă.
Cu răpirea femeii din Baltimore, James Cole...
este căutat acum şi în legătură cu mutilarea brutală a lui Rodney Wiggins,
un fost deţinut la Ardmore.
Cadavrul lui a fost descoperit într-un teatru părăsit...
în apropierea locului în care Cole a lăsat legaţi 3 activişti...
în sediul de pe Second Avenue.
Chiar cred că va veni aici? Să fim serioşi.
În Fresno, California, în lanul de porumb, plin de lume...
E mort, nu-i aşa, băiatul?
E bine, sanatos. N-a fost decât o glumă. El şi prietenii lui au mărturisit.
Încercarea dramatică de a-l salva pe Ricky Neuman din puţul părăsit...
s-a sfârşit brusc în momentul în care prietenii lui au spus că a fost o glumă...
şi că în realitate copilul se ascundea într-un hambar din apropiere
Am găsit dragostea...
Pe dealul cu mure
Pe dealul cu mure...
Când pe tine te-am găsit
Felicitări, Cole!
- Bună treabă. Bună treabă! - Felicitări.
În timpul interogatoriului, când erai în transă...
- Ai mărturisit că-ţi place muzica. - Aici nu eşti la închisoare.
- Eşti într-un spital. - Până îţi vei restabili echilibrul.
- Eşti încă dezorientat. - A fost o treabă obositoare.
- Călătoria în timp. - Te-ai descurcat foarte bine.
Ai făcut legătura între "Armata celor doisprezece maimuţe,"
faimosul virolog şi fiul lui.
- Altcineva se va ocupa de asta acum. - Vom prelua controlul în câteva luni.
- Vom recuceri planeta. - Asta, James... e... pentru efortul tău.
- Indulgenţa ta. - Vei ieşi de-aici cât ai clipi.
- Femeile abia aşteaptă să te cunoască. - Nu-mi trebuie femei, vreau să mă fac bine!
Te vei însănătoşi, James.
Curând.
Ştiţi, ştiţi că oamenii ăştia nu există. Nici voi nu existaţi.
Nu putem călători în timp.
Voi nu existaţi. Nu mă puteţi păcăli.
Existaţi doar în... existaţi doar în mintea mea
Am înnebunit.
Iar voi sunteţi nebunia mea.
Nu numai că a folosit cuvântul "glumă," a zis şi că băiatul se ascunde în hambar.
Kathryn, Kathryn. Omul ăsta te-a răpit.
L-ai văzut omorând pe cineva...
şi ştii că există posibilitatea să te omoare şi pe tine.
Te afli sub o uriaşă presiune emoţională.
Pentru Dumnezeu, Owen, ascultă-mă.
Ştia de băiatul din Fresno şi a mai spus că 5 miliarde de oameni...
vor muri.
N-avea de unde să ştie asta!
Kathryn!
Eşti o persoană raţională. Eşti un psihiatru atestat.
Discern ceea ce este real de ceea ce nu-i.
Ce spunem, este un adevăr unanim acceptat. Nu-i aşa?
Psihiatria... Este cea mai nouă religie.
Noi spunem ce este bun sau rău. Noi decidem cine e nebun şi cine nu.
Cu asta am o problemă acum.
Îmi pierd credinţa.
Eşti cu fundu'-n sus, Bob.
Dar e de-nţeles. Nu vrei că greşelile tale să te dea de gol.
Aşa am păţit şi eu, bătrâne Bob.
ştiu ce-ţi trece prin cap.
Te gândeşti că eu nu exist decât în mintea ta.
Îţi înţeleg punctul de vedere.
- Dar mai poţi vorbi cu mine, nu-i aşa? - Te-am întâlnit...
în 1996, în lumea reală.
- Ţi-ai scos dinţii. - De ce mi-aş scoate dinţii?
Aiurea. Şi când spui că m-ai întâlnit?
- În 1872? - Lasă-mă-n pace!
Dacă ţipi nu vei rezolva nimic.
Trebuie să fii şmecher ca să primeşti ceea ce-ţi doreşti.
Şi ce-mi doresc eu?
Nu ştii ce-ţi doreşti?
Sigur că ştii, Bob. Ştii ce vrei.
Nu, spune-mi tu. Spune-mi ce-mi doresc.
Să priveşti la cer şi la ocean.
Să fii la suprafaţă.
Să respiri aerul.
Să fii cu... EA.
Nu-i aşa? Nu asta îţi doreşti?
Bob?
Alo?
Dr. Railly, Jim Halperin, Philly P.D.
- Scuzaţi-mă că vă deranjez aşa devreme. - L-aţi găsit? Cum se simte?
Nu, nu. Dimpotrivă, dnă doctor.
Nicio urmă de răpitor. Oricum, cercul se strânge.
Am un raport balistic pe birou.
Spune că glonţul din coapsă, dle Cole, este de fapt o antichitate.
Şi după toate probabilităţile...
a fost tras cândva înainte de 1920.
- M-am gândit să trec pe la d-voastră... - Imposibil.
Poate putem să ne lămurim...
să vă revizuiţi sau să vă reconfirmaţi declaraţia. Dr. Railly?
Nu!
Nu ne poţi păcăli, ştii asta.
- Nu ţine. - Nu, domnule.
N-ai ajuns dependent, nu-i aşa, Cole...
de lumea aia muribundă?
Nu, domnule.
Nu vreau decât să-mi fac datoria, să readuc omenirea la suprafaţă...
să stăpânească planeta.
Am experienţă. Îi cunosc pe cei implicaţi.
Este într-adevăr cel mai bine pregătit pentru asta.
Dar comportamentul lui...
Ai spus că nu existam, Cole.
Nu cred că mintea umană este făcută să trăiască în do... două...
cum le spuneţi?... dimensiuni?
E prea obositor. Chiar voi aţi spus-o.
Confuz. Nu mai ştii ce este adevărat şi ce nu.
- Dar acum ştii care este realitatea. - Da, domnule. Ştiu.
Nu, nu. Nu ştiu nimic de...
vreo armată a maimuţelor, dnă doctor.
Nu, nu. Nimic în genul ăsta.
Dumnezeule, dacă fiul meu ar fi fost vreodată implicat în ceva de genul ăsta...
Chiar? Ei, îmi pare rău.
Nu cred că se cade să discut...
probleme de securitate cu d-voastră, dnă doctor... Railly.
Dar dacă asta vă poate linişti...
vă pot asigura că nici fiul meu şi nici vreo altă persoană neautorizată...
nu are acces la organismele periculoase din laboratorul meu.
V-aţi lămurit acum? Mulţumesc pentru grijă.
Femei psihiatru!
Am fost odată la o conferinţă de-a ei.
"Viziuni apocaliptice."
Dă. Îşi imaginează...
nişte chestii absurde în legătură cu Jeffrey.
O fi căzut pradă propriei...
"teorii" despre complexul Cassandra?
Poate ar trebui să ne revizuim sistemul de securitate.
Da. Să-l îmbunătăţim, înţelegi?
Să-l întărim?
Hai să facem un rezumat cu ceea ce ştim până acum.
Dacă simptomele au apărut pentru prima dată în Philadelphia...
pe 27 decembrie, 1996, asta ne face să credem că...
Virusul a fost împrăştiat în Philadelphia, în jur de 13 decembrie, 1996.
După care a apărut, în ordine...
în San Francisco, New Orleans...
Rio de Janeiro...
Roma, Kinshasa...
Karachi, Bangkok şi Peking.
Ai făcut treabă bună, Cole.
E cineva aici? Trebuie să vorbim.
E femeia aia răpită.
Aia care a venit cu tipul care ne-a legat.
- Trebuie să vorbim! - Stinge lumina. Stinge lumina!
- Ce face? - Încearcă să atragă atenţia asupra noastră.
Nu ştiu ce mai ai de gând acum, Goines, dar iar o să ne bagi în rahat.
Transmiţătoarele sunt pregătite? Bateriile încărcate?
V-am văzut! Am văzut că e cineva înăuntru!
- Ieşiţi! - Experimente secrete.
Asta fac.
Chestii ciudate şi secrete.
- Şi nu numai pe animale. - Te cunosc.
- Le fac şi pe oameni. - L-ai văzut pe James Cole?
- Cel care... - Eşti urmărită.
- Ţi se fac fotografii. - Poliţia.
Ştiu. Uite.
Trebuie să mă-ntâlnesc cu James.
E foarte, foarte important să fie atent când da de mine.
- Ai priceput? Bine. - Da. Da. Cine e James?
Cel care era cu mine. Ai vorbit cu el... acum câteva săptămâni.
A spus că vii din viitor şi că îl urmăreşti.
Lamele ascuţite. Lamele ascuţite.
- Le-aţi adus? - O duzină. Sunt în duba.
- Schemele sistemului de securitate? - Sunt aici.
Să intrăm în istorie.
- Vezi ce mai face? - Ce spune?
Nu ştiu. N-o văd.
Lăsaţi-mi în pace psihiatrul şi concentraţi-vă asupra treburilor noastre.
Psihiatrul tău?
- Ai spus "psihiatrul meu"? - Fost psihiatru.
Femeia ăsta e psihiatrul tău şi acum desenează grafitti pe clădire?
Ce-a spus?
Kathryn!
James?
James!
- James. - Ce? Ce?
- Un poliţist! Fă-te că nu mă cunoşti. - Nu. Vreau să mă predau.
- Unde e? Unde e? - James! Jos!
- Haide. - Nu, nu. E-n regulă. Nu mai sunt nebun.
Vreau să spun, sunt... Divergent mintal. Asta o ştiu.
Vreau să mă ajuţi. Să mă faci bine.
James!
Hai să plecăm de-aici.
Pleacă. Să-i dăm drumul.
- Am mai văzut asta odată. - Nu, James, n-ai mai văzut.
Un tip într-un Ford o urmăreşte şi mai e unul pe care nu-l văd.
Nici o problemă. Poate că are loc o nouă răpire...
cu psihiatrul lui Jeffrey în rolul principal.
Pardon. Am vrut să spun fostul psihiatru.
Ăsta vă e conducătorul?
Un lunatic cu acte-n regulă...
care i-a spus psihiatrului ce are de gând să facă, din Dumnezeu ştie ce motive?
Şi Dumnezeu ştie ce scrie pe zid acum!
Cui îi pasă de ceea ce scrie un psihiatru pe ziduri?
Credeţi că i-am spus de "Armata celor doisprezece maimuţe?"
Imposibil! Şi ştiţi de ce? Ştiţi de ce?
Pentru că, prietenii animalelor, patetici şi ineficienţi ce sunteţi...
Uite de ce. Pentru că atunci când am întâlnit-o, acum 6 ani...
aşa ceva nici nu există, nici nu mă gândisem la asta atunci.
- Atunci de unde ştie ce-avem de gând? - Uite ce cred eu...
Când am fost în spital, mi-au studiat creierul în numele sănătăţii mintale...
am fost interogat, mi s-au făcut raze. Am fost examinat pe toate părţile.
Au adunat tot ce-au aflat despre mine, au creat un model al minţii mele.
Da! Şi folosind modelul ăsta...
au generat toate gândurile pe care le-aş fi putut avea în următorii 10 ani...
pe care apoi le-au filtrat folosind un fel de matrice a probabilităţilor...
şi au aflat tot ceea ce avem de gând să fac în perioada asta.
După cum vedeţi, ştia că eu voi conduce "Armata celor doisprezece maimuţe"...
chiar înainte ca să-mi vină mie ideea.
Ea ştie înaintea mea tot ceea ce voi face.
Cum ţi se pare?
Kweskin, nu mai ai treabă aici. Ne întâlnim la locul stabilit.
Şi dacă vei uita ceva, te voi barbieri, te voi steriliza, te voi distruge.
- Jeff? - Da?
Eşti un om mare.
La dracu cu toţi!
Chiar că e nebun.
Ştiţi asta.
În căutarea...
Îl cheamă Cole.
Aici. Aici.
Bine. Vino.
- Vreau o cameră. - 35de dolari ora.
- O oră? - Dacă vreţi un sfert, duceţi-vă altă parte.
Uite...
25, şase, şapte pentru o oră.
- E bine? - Opreşte aia!
O oră, iubire. Numărul 64.
Etajul 6. Pe scări, la capătul culoarului.
Liftul nu merge.
Nu e iubita mea.
E medic. Psihiatrul meu.
Ai priceput?
Cum spui tu, Jack.
Tommy, aici Charlie de la Globe.
Ştii că Wallace are o fată nouă?
Una proaspătă? Nu-i cam ciudat? Îţi imaginezi?
Aşa, deci te uitai la lună.
săreai în băltoaca aia şi apoi...?
Am crezut că sunt iar în închisoare.
Pur şi simplu, te-ai trezit în închisoare?
Nu, nu tocmai.
E cum ai spus tu. Totul se petrece doar în mintea mea.
Dar ai dispărut.
Erai acolo, şi-n clipa următoare ai dispărut.
Ai fugit în pădure, sau...
Nu ştiu. Nu-mi aduc aminte.
Băiatul din fântână. De unde ai ştiut că e doar o glumă?
Aşa a fost? Nu... N-am ştiut.
Ai spus că se ascunde în hambar!
Cred că am văzut un film despre asta când eram copil...
în care un băiat...
N-a fost nici un film! S-a petrecut în realitate!
Poate că şi băiatul ăsta a văzut acelaşi film...
şi s-a luat după el.
Uite ce, ai avut dreptate. Sunt, sunt bolnav.
Îmi imaginez toate astea, lucrurile, oamenii...
Ştiu că nu-s adevărate.
Îi pot păcăli. Pot, pot...
Pot să-i fac să acţioneze după cum vreau eu. I-am studiat şi eu puţin.
M-am întors aici ca să însănătoşesc.
- Aş putea trăi aici. - Ce zici de asta?
Cred că am visat.. şi asta.
Ai avut un glonte din Primul Război Mondial în picior, James. Cum a ajuns acolo?
Nu ştiu. Ai spus că... că am iluzii...
O caut, dar...
Nu, nu pot crede că tot ce spunem sau facem s-a întâmplat deja.
Nu putem schimba nimic din ce-o să se-ntâmple.
Iar dacă 5 miliarde de oameni vor muri, asta...
Aş vrea ca viitorul să rămână necunoscut.
Aş vrea să fiu din nou un om întreg.
Aş vrea ca ăsta să fie prezentul.
să rămân aici... în timpul ăsta...
cu tine.
James...
îţi aduci aminte, acum 6 ani aveai un număr de telefon?
- Atunci numărul nu era bun. - A răspuns o femeie.
În 1990 nu era bun. Însă acum trebuie să fie.
Ţi-l mai aminteşti?
Numărul? Ţi-l mai...
Numărul. Ţi-l mai...
Ăsta-i teritoriul meu, ştoarfa dracu'!
- Asta-i real, sau tot imaginaţia mea? - E cât se poate de real.
Scuzaţi-mă...
Cred că... că este o neînţelegere la mijloc.
- Noi... - Ei, chiar aşa?
Stai aşa!
Ascultă, "Domnişoara Înţelegere"...
Crezi că poţi trece peste mine şi să dai cu fundu' în cartierul ăsta?
În cazul ăsta să ştii că avem o păcătoasă de neînţelegere.
James, nu! Nu!
- Du-l în debara. Dar ia-i banii! - Vrei să-l jefuiesc?
- Avem nevoie de bani lichizi, James! - Nu, nu!
Cheamă poliţia! Cheamă poliţia!
Ce se-ntâmplă aici?
Să ştiţi că am prieteni!
- Nu mă omori, ce dracu'. - James! James!
Nu, James! Nu!
Nu, James!
Nu! Deschide uşa!
Ce dracu' faci?
Nu-l răni. Deschide uşa.
James, ieşi afară!
Pentru orice eventualitate...
în cazul în care nu-s nebun. Aşa ne iau urma.
E în dinţi.
Nu vreau să mă mai găsească... vreodată.
Nu vreau să mă-ntorc acolo.
Un incident domestic. Afară!
Înapoi. Încărcaţi-vă armele.
Poliţia! Aruncaţi armele şi ieşiţi afară!
Voi sunteţi poliţia?
Sunt o victimă nevinovată.
Am fost atacat de-o târfă nesatisfăcută şi de un dentist dement.
Nu atrage atenţia.
Iisuse! Vino.
Trebuie să fie un telefon pe-aici.
Acolo. Acolo. Uite-l.
- Încerc să sun la numărul ăla, bine? - Bine.
- Să sperăm că nu-i nimic. - Da.
James! James! E de bine!
Suntem nebuni. Suntem nebuni. E-o firmă de curăţat covoare.
- O curăţătorie de covoare? - Da. Nici unul dintre şefii tăi.
Nici un cercetător. Nimeni din viitor.
Doar o curăţătorie de covoare. Au mesagerie vocală.
Laşi un mesaj cu adresa ta.
- Le-ai lăsat un mesaj? - Da. Nu m-am putut abţine.
Stai să vezi când vor asculta o femeie sărită spunându-le
să se ferească de "Armata celor doisprezece maimuţe."
Le-am spus, "Asociaţia pentru libertatea animalelor de pe Second Avenue...
este cartierul general al "Armatei celor doisprezece maimuţe."...
Ei sunt cei care vor dezlănţui totul...
Nu mai am timp. Trebuie să plec...
Crăciun fericit.
Mă puteai asculta. Am...
Ţi-au primit mesajul, Kathryn.
Am ascultat înregistrarea...
Era de proastă calitate, cu distorsiuni...
Atunci nu ţi-am recunoscut vocea.
Un cadou perfect pentru Crăciun... - şi ăsta.
E totul în regulă? Vrei şi tu ceva?
Plătiţi cu carte de credit, doamnă?
Nu. Bani lichizi.
Puteţi să-mi spuneţi unde este raionul de peruci?
L-ai transformat într-o maşină.
Iar Fale a crezut. Îl ştii pe Fale.
Dacă veţi fi prinşi, lucru de care sunt sigur că se va-ntâmpla,
eu nu v-am văzut niciodată în viaţa mea.
Hai, hai.
Bagă-l înăuntru. Haide.
Gata, dă-i drumul!
Ce poate fi rău dacă deschidem sacul? Are ochii acoperiţi, nu-i aşa?
Nu-i aşa?
Bine. Bine.
- Vrei s-asculţi maimuţele? - Da!
Jeffrey? Jeffrey, ştiu că tu eşti.
- Ţi-am recunoscut vocea. - Nu, te-nşeli.
Şi mai ştiu şi totul despre planul vostru nebunesc.
Femeia aia, psihiatră? Ea mi-a spus. N-am crezut-o atunci.
Părea totul prea nebunesc, chiar şi pentru tine.
Dar pentru orice eventualitate, am luat măsuri ca să te-mpiedic.
Nu mai am parola, Jeffrey.
Nici eu nu mai am acces la virus.
M-am scos...
din schema. Prea târziu! Prea târziu!
Avem un plan cu tine, tată.
Niciodată n-am vrut să cred asta. Acum ştiu c ăsta-i adevărul.
- Jeffrey? - Poftim?
Eşti nebun de legat.
Nu, nu sunt deloc.
Aici e-o secţiune în unul din copacii care au fost tăiaţi.
Aici m-am născut eu.
Şi aici am murit.
Pentru tine n-a trecut decât o clipă.
Nici... nici n-ai băgat de seamă.
Cred că am mai văzut filmul ăsta cândva.
- Când eram copil, la TV. - Taci.
Dar l-am mai văzut. Copaci înalti.
Ai mai fost aici?
- Da. - Când?
- Nu... nu-mi amintesc de asta. - Când te-ai născut?
- Cu mult timp în urmă. - Unde?
Ce s-a întâmplat?
- Spune-mi. Madeleine, spune-mi. - Nu!
E exact ceea ce se-ntâmplă cu noi.
Ca trecutul.
Filmul nu se poate schimba. Nu se poate.
dar de fiecare dată când îl vezi, pare altfel, pentru că şi tu eşti altul.
- Vezi lucrurile altfel. - Nu mă-ntreba pe mine de ce.
Chiar dacă nu mai poţi schimba nimic pentru că totul s-a petrecut deja...
mai ştii încă să miroşi florile.
Ce flori?
E un fel de-a spune.
Promite-mi că n-o să mă mai întrebi asta. Te rog!
Kathryn...
De ce faci asta?
Vreau să ştiu de ce.
Dacă mă-nşel? Dacă te-nşeli şi tu?
Dacă-s nebun?
Peste câteva săptămâni poate începe totul sau nu.
Iar dacă vor fi în continuare...
meciuri de fotbal, ambuteiaje, spectacole de televiziune, jafuri armate...
şi dacă ne vom bucura că ne înfioram când vedem poliţia...
Eu port toată responsabilitatea, de-acum.
Chinezii spun că dacă odată ai salvat viaţa unui om...
eşti responsabil pentru ea pentru totdeauna, aşa că eu sunt responsabil. Ai vreun plan?
Trebuie să ştiu.
Ştiu atât de puţin.
Ai spus că n-ai văzut niciodată oceanul.
Grăbiţi-vă. Haideţi.
Ce faceţi?
Jeffrey? Ştii că nu văd.
Unde suntem? Jeffrey? Te rog.
Kathryn?
La 9:30 avem rezervare pentru Key West.
Nu... nu te-am recunoscut.
Ei şi tu eşti alt om acum.
Dar mereu ai fost tu.
În visul meu. Tu...
Tu ai fost întotdeauna.
Acum te recunosc.
Într-adevăr?
Simţeam că te cunosc dinainte.
Simt că te cunosc din totdeauna.
Mi-e frică.
La ce oră aveţi avionul?
- 9:30. - S-ar putea să n-ajungem.
Să n-ajungem? Imposibil. După ceasul meu e abia 7:30.
Într-o dimineaţă normală n-ar fi nicio problemă. Ar fi destul timp.
Dar astăzi trebuie să ţineţi cont de "Armata celor doisprezece maimuţe."
Poftim? Cum ai spus?
Doisprezece maimuţe. Dacă n-aţi ascultat la radio de dimineaţă.
Nişte nebuni au eliberat toate animalele de la grădina zoologică.
Şi l-au închis pe un mare cercetător într-una din cuşti.
Propriul lui copil i-a făcut-o.
Şi-acum sunt animale peste tot.
O mulţime de zebre au blocat autostrada acum o oră.
Şi mai sunt nişte animale, care...
au blocat traficul pe 676 pe câteva mile.
ce cred că obţin dacă dau drumul la animale...
într-un oraş ca asta.
- Asta vroiau, să elibereze animalele. - Înscrisurile de pe pereţi...
- "Noi am făcut-o", se refereau la animale. - La animale, da.
Permiteţi să vă întrerup o clipă, dle Ginger...
Va fi o conferinţă de presă la Primărie.
Nu se va-ntâmpla nimic.
Să le spui oamenilor tăi că dacă îi zăresc să nu le facă nimic.
Să ne anunţe pe noi. Avem oameni în tot aeroportul. Ne vom ocupa noi de ei.
Transportorul pentru poarta 47...
spre Chicago se face îmbarcarea la poarta 17...
Zborul 623 spre Minneapolis: îmbarcarea se face la...
- Ştiu că ăsta-i locul. - Toate aeroporturile arată la fel.
Ăsta-i cel din visul meu.
Ai grijă la mustaţă.
Şi nu este numai visul...
Am fost aici în realitate. Acum mi-aduc aminte.
Cu o săptămână sau două înainte ca lumea să înceapă să moară.
Fii atent.
S-ar putea să ne caute.
- Am fost aici... când eram copil. - Foloseşte asta.
- Şi ştiu că şi tu ai fost aici. - James!
dacă ne descoperă, ne vor trimite undeva...
şi nu în Key West.
- Bine. - Bine. Bine.
- Mă duc să-mi aranjez asta. - Bine.
Plec după bilete. Ne întâlnim la standul de ziare.
- Bine. - Da.
Acesta este un anunţ de importanţă generală...
- Judy Simmons. Rezervare pentru Key West. - Da.
Zborul 623 spre Minneapolis...
îmbarcarea se face la poarta 44.
- Nu prea văd atâtea bancnote laolaltă. - E-o poveste mai lungă.
Îmbarcarea se va face peste circa 20 minute.
- Vă dorim un zbor plăcut, dnă Simmons. - Mulţumesc.
Bună ziua. Ce mai faceţi?
Nu ştiu dacă sunteţi acolo sau nu...
Poate că într-adevăr curăţaţi covoare...
Dacă e aşa, atunci sunteţi norocoşi. Veţi avea o viaţă lungă şi fericită.
Dar dacă sunteţi voi, ceilalţi, acolo, dacă voi mă ascultaţi acum...
nu vă mai gândiţi la "Armata celor doisprezece maimuţe."
Nu ei au făcut-o. E-o greşeală. Altcineva a făcut-o.
"Armata celor doisprezece maimuţe" e o adunătură
de copii stupizi care fac pe revoluţionarii.
Ascultaţi. Eu mi-am făcut treaba. Am făcut ceea ce-aţi vrut.
Succes. Eu nu mă mai întorc.
San Francisco, New Orleans,..
Rio de Janeiro, Roma...
Kinshasa, Karachi, Bangkok şi Peking...
A dracului excursie, domnule. Şi toate astea într-o singură săptămână?
Afaceri.
Călătorie plăcută, domnule.
Orice bagaj nepăzit, va fi izolat şi distrus...
Ai probleme, Bob?
Lasă-mă-n pace!
- Am trimis un raport. N-ar fi trebuit? - De fapt...
Locul tău nu e aici...
Este interzis să rămâi aici.
Ăsta este prezentul.
Nu este trecutul. Nu este viitorul.
Se întâmplă acum! Nu voi pleca! Pricepi?
Nu mă poţi opri.
Cum spui tu, şefule. Nu e treaba mea.
Pasagerii pentru zborul...
- Cole. - Lasă-mă în pace!
Linişteşte-te, Cole. Eu sunt. Cole, sunt eu.
- Jose? - Da, exact. Jose.
De ce ţi-ai scos dinţii? E-o prostie.
- Uite, ia asta. - Ce? Pentru ce? Eşti nebun?
Eu? Glumeşti? Tu eşti alesul. Eşti un erou, omule.
Ei ţi-au dat o indulgenţă. Şi tu ce faci? Vii aici şi-ţi nenoroceşti dinţii.
- Cum m-aţi găsit? - Telefonul, omule.
Au decodat convorbirea.
Telefonul? Telefonul pe care tocmai l-am dat?
- Acum 5 minute. - Da, acum 5 minute.
Acum 30 de ani. Le-au pus pe toate cap la cap.
"Bună ziua. Sunt Cole James.
Nu ştiu dacă sunteţi acolo sau nu. Poate că într-adevăr curăţaţi covoare."
Cum de ţi-a trecut prin minte?
"Nu va mai gândiţi la "Armata celor doisprezece maimuţe."
Dacă mesajul tău ar fi fost primit ceva mai devreme...
Ia-l. Încă mai poţi fi un erou!
Haide, James. E totul în regulă.
- Poftiţi restul. Mulţumesc. - Mulţumesc.
- Pardon. - Nici o problemă.
- Bună. - Bună.
Pentru zborul 784 spre San Francisco îmbarcarea se face la poarta 38.
Pentru zborul 784 spre San Francisco îmbarcarea se face...
Dumnezeule!
Astea-s ordinele. Ştii ce trebuie să fac dacă nu cooperezi? Să-mpuşc femeia.
- Cum? - Au spus, "Dacă Cole nu ascultă..."
Îţi rup... Mă-nţelegi?
Voluntarii, îmbarcarea la poarta 37.
Ai văzut? N-am de ales.
Astea-s ordinele, omule. Ia-l. Ia-l!
Asta n-are nimic de-a face cu virusul, nu-i aşa?
Înseamnă respectarea ordinelor. Să faci ceea ce ţi se spune.
Uite ce. Ai primit indulgenţă. Ce mai vrei?
- Şi pe cine trebuie să împuşc? Pe cine? - James! James!
Asistentul doctorului Goines. El e nebunul. El va dezlănţui totul.
Următorul zbor spre San Francisco: la poarta 38.
dacă e aici, sigur el e vinovatul.
Îi rugăm să se ducă la poarta 13.
Dle Holtz, vreţi să vă uitaţi puţin, vă rog?
Scuzaţi-mă, domnule. Sunteţi amabil să...
- Îmi daţi voie să mă uit în bagaj? - Eu?
N-avem timp pentru toate astea.
Scuzaţi-mă.
Mostre biologice.
Am actele aici.
Am să vă rog să o deschideţi, domnule.
S-o deschid?
Da, desigur.
Ce-ar putea fi mai frumos? Uitaţi-vă şi voi.
Uite, avioanele. Hai, mai repede!
- Scuzaţi-mă. - Doamnă, trebuie să staţi la rând.
Vedeţi? Biologic. Puteţi verifica şi actele.
Totul e legal. Am şi autorizaţie.
- E goală. - Ei, da, de bună seamă.
Pare goală, dar vă asigur eu că nu este.
- Nu înţelegeţi. - Nu trebuie. Trebuie să staţi la rând.
E foarte important. E-un om... Are cu el un virus mortal.
Şi-aici, vedeţi? Invizibil cu ochiul liber.
Nici... nici măcar nu miroase.
Nu e nevoie, domnule. Poftiţi.
Mulţumesc pentru înţelegere. Vă dorim un zbor plăcut.
Da.
- Pe cine faceţi tâmpită? - Pe tine te fac tâmpită blestemată!
- Tâmpită blestemată? - Ia-ţi mâinile de pe ea!
Stai aşa.
Aşteaptă.
Tâmpită blestemată? Oricum nu treceţi. Intraţi în rând!
Am spus să te opreşti!
El e! Bărbatul acela! Are un virus mortal!
Opriţi-l! Cineva să-l oprească!
Dle poli...
Are o armă!
Atenţie!
Nu!
Stai!
Pardon.
E obscen, atâta violenţă, atâta nebunie...
Să se tragă până şi în aeroporturi.
S-ar zice că noi suntem următoarea specie pe cale de dispariţie.
Rasa umană.
Cred că aveţi dreptate, doamnă.
Aţi pus punctul pe I.
Mă numesc Jones.
Lucrez în domeniul asigurărilor.
Zăresc copacii înverziţi...
Trandafirii roşii...
Înfloresc...
Doar pentru noi doi...
Şi-atunci îmi spun...
Ce lume minunată...
Văd cerul senin...
Şi norii de vată...
Senină, binecuvântată zi...
Şi noaptea neagră, sfântă...
Şi-atunci imi spun...
Ce lume minunată...
Culorile curcubeului...
Atât de pure în înalt...
Se regăsesc pe chipurile...
Trecătorilor...
Văd prietenii salutându-se...
Dându-şi bineţe...
De fapt îşi spun că se iubesc...
Aud gânguritul copiilor...
Şi-i văd crescând mari...
Vor învăţa mai multe...
Decât voi şti eu vreodată...
Şi-atunci îmi spun...
Ce lume minunată...
Da, îmi spun...
Ce lume minunată...
Corectare si diacritice: OZapacita subtitrari-Noi Team
www.subtitrari-noi.ro
Adaptare Blu-ray AbbyY - CzTeam
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro