Faceţi reclamă produsului sau mărcii dvs. aici, contactează www.OpenSubtitles.org astăzi
Mozart şi-a descoperit vocaţia la cinci ani, cu primul menuet.
Picasso şi-a descoperit talentul pentru pictură la nouă ani.
Tiger Woods a lovit cu prima crosă înainte să împlinească doi ani.
Eu? Aveam opt ani când mi-am descoperit scopul vieţii.
Eram la biserica Sf. Toma, de lângă Hyatt Regency în Weehawken, New Jersey.
Eram la nunta verişoarei mele Lisa.
Tată, lasă-mă pe mine.
A fost primul mare eveniment de familie de la moartea mamei,
şi tata nu era în apele lui.
Tati, poţi să mă duci la baie? Am nevoie la toaletă.
Hai, Tess. Să mergem.
Drace!
- Janey, îmi pare rău. - E OK, avem şi noi cablu.
Ce mă fac? Ce...
ce naiba o să mă fac?
Mulţumesc din suflet, drăguţă. Ai salvat ziua.
Janey, ţine-mi trena.
Acela a fost momentul. Atunci m-am îndrăgostit de nunţi.
Am ajutat pe cineva în cea mai importantă zi a vieţii
şi abia aşteptam să vină şi ziua mea.
Jane, e superbă. Chiar este. Rochia perfectă.
O, Doamne! Arăţi minunat.
Serios?
- Chiar crezi asta? - E superbă. Îţi vine mănuşă.
Pentru tine. E mireasa.
Grozav. Mulţumesc.
Bună, Suzanne. Da, tocmai au terminat retuşurile.
Ştiu. Bine că purtăm acelaşi număr.
Ţi-o aduc într-un minut. Stai liniştită. Asta e ziua ta cea mare.
- Aici erai. Arăţi minunat. - Mersi.
OK, să mergem. Haide.
- Ţine. - Ce e asta?
Ţi-am adus un şal, pastile pentru alergie, răceală şi cercei.
Ce e cu părul?
Ce? A zis ridicat. E ridicat.
OK. Îl repar înăuntru.
Ce sunt toate astea?
Hai să ne grăbim.
Cel mai bun lucru cu rochiile e că le poţi scurta să le porţi din nou.
- Clar, foarte adevărat. - Zâmbeşte.
OK. Scuze, la dreapta.
Ne-am adunat astăzi aici pentru căsătoria dintre Suzanne şi Greg.
E un moment de mare bucurie,
în onoarea a doi oameni care se unesc în sfânta căsătorie.
Scuze.
Taxi!
Perfect.
Mulţumesc. 31 Water Street, Brooklyn.
Îţi dau 300 de dolari pentru toată noaptea cu o singură condiţie.
- Da? - Nu te uiţi în retrovizoare. Clar?
- Da. - Super.
- Ce faci? - Pentru asta, am scăzut 20 de dolari.
Nu mă uit.
Vin imediat.
Slavă Cerului că eşti aici. Mă panichez. Mi-am uitat chestia.
Am eu. Stai liniştită.
- Perfect. - Mulţumesc.
Rochiile astea sunt grozave, nu? Dacă le scurtezi le poţi purta din nou.
Asta e foarte adevărat.
Ne-am adunat astăzi aici să unim în sfânta căsătorie pe Shari Rabinowitz...
şi Prakash Maharashti,
cunoscut de prieteni ca Woody.
Shari şi Prakash sunt fericiţi să vă vadă pe toţi aici.
Ce faci? Treci în maşină. Hai. Dă-i drumul.
- Gata? - Dă-i drumul.
Ai scăzut la 260 de dolari. Vrei să continui aşa?
- Nu. - OK, atunci.
OK, pe care-l vrei, brunet sau blond? Eu l-aş lua pe blond.
Nu poţi să te abţii?
Port rochia asta doar ca un cavaler de onoare beat
să o rupă cu dinţii.
Cât e ceasul?
O să fiu aici încă două ore, aşa că...
Te sun eu.
Pantofii nu se potrivesc. Stai un pic. Ia pantofii.
Jane, sunt lihnită. Ai mâncat ceva?
- Da. - Nu am mâncat nimic.
Un sfat. Să nu bei Moët pe stomacul gol. E ca şi cum ai...
- Ai cunoscut-o pe bunica? - Da, e minunată.
- Pare că se distrează. - Da, de minune.
Ce e chestia aia în frunte?
Vreau să mulţumesc cuiva care s-a dat peste cap pentru mine.
Cea care nu doar mi-a organizat petrecerea şi mi-a făcut invitaţiile,
a fost cu mine la bucătari, la florari, la patiseria care face tortul de mireasă,
şi la opt magazine de rochii,
unde m-a ajutat să-mi păstrez calmul când încercam rochie după rochie.
Aşa că, mulţumesc, Jane.
Mulţumesc, Jane.
OK. Toată lumea e pregătită?
Se simte bine?
Stai, uşor. Nu face multe mişcări.
OK, s-a lovit serios. Adu-mi nişte gheaţă.
Tu, adu o sticlă de alcool pur şi ceva ce poate muşca.
Haide.
E bine. S-a lovit un pic la cap. Continuaţi.
- Eşti doctor? - Nu.
Dar domnişoricile mă enervau. Ştii cum te cheamă?
Jane.
Eu sunt Kevin.
- Mulţumesc de ajutor. - Te descurci?
- Da. - Te simţi bine?
- Sunt bine. - Perfect.
OK. De ce nu luăm un taxi?
Bun. Uşurel. Să mergem.
Apropo, îmi plac chiloţii tăi. Ai trecut pe lângă mine când te schimbai.
Ai fost la două nunţi într-o singură seară. Nu e deprimant?
Sunt prietene bune şi amândouă au avut nunta astăzi.
Nu asta e deprimant. Nu e o singură nuntă destul de rea?
- Ador nunţile, dintotdeauna. - Chiar?
Ce parte? Zâmbetele forţate, muzica oribilă sau mâncarea proastă?
Să cunosc tipi joviali ca tine.
Dragostea e răbdătoare şi blândă.
- Te face să-ţi pierzi minţile. - Cu ce te ocupi?
- Sunt scriitor. - Sigur.
- Am ajuns. - Plătesc eu.
- Nu, eu. - Sigur?
Da.
Ziggy, 140. Ştii tu de ce.
Ce? Nu. Vine imediat. Aşteaptă.
E un ritual foarte încărcat pentru ceva cu jumătate şanse de succes.
- Un tip care nu crede în mariaj. - Subliniam ipocrizia momentului.
Foarte nobil. Le spui şi copiilor că nu există Moş Crăciun? Ar trebui.
Recunoşti că a crede în mariaj e la fel cu a crede în Moş Crăciun?
Nu.
Nu ştiu de ce mă cert cu tine,
dar căsătoria, ca tot ce e important, nu e uşoară.
Cinismul, însă, e simplu.
- A fost interesant să te cunosc. - Pa.
- Mai ai nunţi săptămâna viitoare? - Trebuie să plec.
La câte ai fost? Aşa, în mare.
Noapte bună.
- Ai putea? - Da?
- Nu contează. - Bine.
Moarte. Distrugere.
Matrimoniale.
Vino la mama.
JURĂMINTE CARNAVALUL UNEI VIEŢI
Jeter aduce victoria în al 9-lea. Ai văzut meciul?
Eu lucrez sâmbetele, ţii minte? De la fericitul cuplu.
Corect. Ai mâncat tort de nucă de cocos şi te-ai rupt în figuri de dans. Cum a fost?
Mireasa avea o rochie care se reflecta în ochii mirelui
şi s-a apropiat de el printr-o ploaie de petale.
Şi nu găseşti o iubită? Jurămintele sunt Biblia anunţurilor matrimoniale.
Toate fetele citesc pagina aia în fiecare duminică. Miresele mor să fie menţionate.
Ai idee ce poţi să faci?
- Celor care se căsătoresc? - Da.
Nu te-ar suna, nu te-ar deranja. Ar pretinde că nici nu te cunosc.
Nu mai contează. Ăsta e biletul meu de ieşire din ghetoul presei.
- Continuă să visezi. - Şterge-o.
Da. OK.
Ce? Nu era să vin la lucru în rochia de dră de onoare.
Ţinută de scandal. Elegant.
Ce s-a întâmplat cu tine? Ai stat un pic şi ai dispărut.
- Ai cunoscut pe cineva? - Fii serioasă, nu.
Da, era ridicol.
Neaţa, Gina.
Mi-ai văzut agenda? Nu o găsesc.
- Nu. - Nu, OK. O mai caut.
Ai luat paginile de catalog pentru George?
- Nu. - Nu-i nimic. Le iau eu de la producţie.
- Arată-i cine-i şeful. - Nu sunt şefa ei.
Eşti asistenta lui. La ce bun e asta dacă nu abuzezi de putere?
- Casey, du-te la contabilitate. - Acum faci pe şefa.
Unde naiba am pus-o?
Asta e o idee bună pentru prima pagină.
- De câte ori am mai auzit asta? - E grozavă.
Chiar? La fel ca ultima ta idee, preţuri umflate pentru torturile de nuntă?
Da. Făina e ieftină. Sunt adaosuri de preţ de 800 %. Scandalos.
Da, este. Şi nimănui nu-i pasă.
Dar materialul despre exploatarea din fabricile de dantelă? Super reportaj.
De parcă asta vor cititorii să vadă în pagina de stil.
Pagina aia ţine tot ziarul.
Companiile vor poveşti drăguţe care să fie asociate cu produsele lor.
- Deci noi aici facem bani? - Ieşi!
Ascultă. A fost o idee proastă, dar asta e bună.
- Femeia asta a fost la şapte nunţi. - Şi?
Anul ăsta. Doar sâmbătă a fost la două.
Ar fi un articol despre cum industria nunţilor a transformat
ceva ce ar trebui să fie un ritual important într-o maşină de făcut bani.
Desigur, scris foarte amuzant şi pozitiv.
Maureen, îmi iau câmpii la Jurăminte.
Dacă mai scriu o frază despre buchete, mă împuşc. Asta e o poveste reală.
Vreau să scrii despre nunţi. La asta eşti bun.
Dacă nu mă laşi să scriu reportaje, îmi dau demisia.
O încercare. Dacă nu-mi place, scrii la Jurăminte pentru restul vieţii
cu un zâmbet pe faţa aia ridicol de frumoasă.
S-a făcut.
- Crezi că o să-i placă? - Da.
Cred că pozele astea pentru catalog
o să-l facă pe George să te ia în birou să faceţi dragoste ore întregi.
Tu lucrezi aşa mult fiindcă eşti îndrăgostită. E deprimant.
- Îmi place slujba mea. OK? - Nu.
Crezi că într-o zi George o să-şi dea seama că te iubeşte,
şi o să facă un gest romantic...
- Flori pentru Jane Nichols? - Da, eu sunt.
Mulţumesc.
Super. Eu stau două zile în pat cu un bărbat şi tu primeşti flori. Drăguţ.
Nici un mesaj.
Doar nu crezi că sunt de la bărbatul visurilor tale, nu?
Gina, îmi pui te rog astea pe birou?
- Sigur. - Mulţumesc.
- Termină. Nimeni nu ştie. - Toată lumea ştie mai puţin George.
E adevărat.
Gatsby! Salut, amice.
Hai, Gatsby. Fără bale pe domnişoare.
- Cum a fost? - Fenomenal.
Am reuşit în zece ore. Cel mai bun timp al meu.
- E a opta oară când urci muntele Whitney? - Da. De unde ştii?
Nu ştiu. Tocmai am primit astea.
- Ce crezi? - Sunt prea sobre.
Da. Le lipseşte sentimentul de...
Natură. Nu văd aventura. Arată prea perfecte.
Ca modelele. Discut cu secţia marketing.
Vezi? De aia te ţin. Cine altcineva mi-ar putea termina propoziţiile?
Cei de la 92nd Street Y au sunat să confirme dacă mergi la petrecere. Mergi?
- Să ţin un discurs? - Câteva cuvinte
despre responsabilităţile ecologice ale companiilor, scurt şi drăguţ. Da?
Da. Trece în calendar dar o să am nevoie de cineva să meargă cu mine.
Da, probabil.
Măcar ăsta e singurul lucru în viaţa mea de care nu trebuie să te ocupi tu, corect?
O! Vai! Doamne!
Lasă-mă-n pace.
Tu ai pus sandvişul pe biroul meu?
- M-am gândit că ţi-e foame. - De-asta te iubesc.
Şi eu te iubesc.
Da, ai dreptate, aveam nevoie de asta.
Sper să veniţi toţi diseară la petrecerea mea de logodnă.
- Jane, mulţumesc de ajutor. - Nici o problemă.
Vrei să vii la mine înainte de petrecere?
Câţiva colegi aduc tequila să ne distrăm.
Super. Nu pot. Trebuie să o iau pe Tess de la aeroport.
Nu ar fi bine dacă ai putea angaja pe cineva să facă asta?
Gen, maşini galbene, sau limuzine negre, sau...
Vreau să o iau eu. E surioara ea. În plus, are nevoie de ajutor, aşa că...
Pa. Cale bătută.
De când călătoreşti aşa lejer?
Mereu întâlnesc lume de treabă în avion.
Hai să luăm maşina.
Rodolfo a vrut să vină cu mine, dar i-am spus că am nevoie de spaţiu.
E mic şi drăguţ.
Îmi place mult.
E bine să fii acasă. Şase luni plecată par o eternitate.
O PLIMBARE ÎN PARC DEVINE VOIAJUL VIEŢII
Mama era de vârsta mea. Aproape în aceeaşi zi.
A fost nunta perfectă. Restaurantul, orchestra, ceremonia la apus.
Mai puţin rochia. Dantelă sintetică şi pliuri?
Cred că a fost perfectă.
- S-au iubit mult. - Da.
Ce sunt astea? Anunţuri de nuntă?
Nu, sunt doar... Voiam să le reciclez.
Pardon. Cum? Să le faci tapet?
E tipul ăsta, Malcolm Doyle. Le păstrez doar pe ale lui. Scrie aşa de bine.
Îmi plac poveştile, cererile mai neobişnuite, logodnele.
Nu contează, oricum nu te interesează. Cât stai?
O săptămână, două? Colecţia de toamnă e gata şi nu am de lucru.
Apropo de muncă, diseară mă văd cu nişte colegi. Vrei să vii?
Ies cu nişte prieteni din Milano.
Stai un pic.
Preferi manechinele din Italia în locul petrecerii mele de la muncă?
- Ciudat. - Da.
- Dar încerc să ajung. - Mulţumesc.
Vodka e în congelator, Red Bull în frigider şi acolo sunt...
prăjituri cu căpşuni. Cobea. Am zis prima. Am câştigat.
- St Marks şi A. - S-a făcut.
- Hei, Gina. Super petrecere. - Mersi că ai venit.
Le-ai dat pahare de şampanie şi o sticlă de Cristal.
- O să creadă că sunt de la mine? - Le-am împachetat de mântuială.
Bine gândit. Mă duc la bar. Vreţi ceva?
Pentru tine, ceva să te dregi?
Sunt bine, mersi.
Când întreabă dacă vrei ceva, zâmbeşti şi spui, "vodka tonic."
Dacă ai o băutură, o dai peste cap, urmată de flirt, sex la birou,
o sarcină neaşteptată, o nuntă în pripă şi o viaţă minunată.
- De câte ori să-ţi explic? - Nu vreau să par iresponsabilă.
- De parcă ei caută responsabilitate. - George mă place aşa cum sunt.
La ce bun să te placă dacă nici unul nu e gol puşcă?
Apropo, ai luat chestia aia pe care ţi-am lăsat-o pe birou?
- Pe birou? - Da. A fost OK?
OK? A fost super.
OK, bine. Nu am mai avut o relaţie de genul ăsta până acum
şi am vrut să fiu sigur că eşti OK.
Mă scuzaţi.
O, Doamne! El mi-a dat florile.
Asta e realitatea. Nu o fantezie.
Du-te şi spune-i ce simţi.
OK, e acum sau niciodată. Aşa că, acum.
Acum. Du-te, acum.
Scuze. George, ea e sora mea Tess. Tess, el e George al meu...
- Nu. Nu în sensul ăla. - Jane e asistenta mea. Mâna mea dreaptă.
Norocul ei.
Da. Se ocupă de tot ce am nevoie.
Şi ca şi cum nu ar fi destul,
azi i-am lăsat şi chitanţa să îmi ia hainele de la curăţătorie.
- Chitanţa de la spălătorie. - Era o urgenţă, aşa că...
Nu e de glumă cu curăţenia.
Mai ales când nu mai ai decât o pereche de ciorapi curaţi.
Vrei ceva de băut?
Am venit să beau ceva cu sora mea. Janey?
Bună. Ce mai faci?
Am exagerat cu florile?
Sunt de la tine?
Tu? Nervosul care urăşte nunţile.
Asta da, veste bună.
- Kev, poţi să ţii un pic? - Sigur.
Băga-mi-aş...
De ce?
Îmi cer mii de scuze.
Felicitări.
50, uau! Grozav.
FELICITĂRI PENTRU 50 DE ANI
Scuze. Ce spuneai?
Întrebam dacă ai primit florile. Şi...
Am ceva pentru tine. Am vrut să-ţi dau...
- Poftim. - Slavă Domnului.
Ai lăsat-o în taxi.
Aveam de ales între petrecerea asta sau programarea la epilat de joi...
- Ai citit? - Am încercat.
A fost foarte greu. Notiţe multe şi un scris de mână mărunt - indescifrabil.
S-au inventat agendele electronice care te ajută mult.
- Nu am nevoie de ajutor, mersi. - Hai să bem ceva.
Mulţumesc că mi-ai adus agenda. Drăguţ din partea ta.
O băutură, nu o săptămână pe o insulă. Hai, ne mai înmuiem un pic.
Un pahar.
Scuze. Dar nu sunt o companie plăcută în seara asta.
Înţeleg. Pe deplin. Poate ne vedem joi?
Poate nu. Altădată.
Cine e tipul? Şi unde găsesc şi eu unul?
Se întoarce?
E o nebunie. Nu aş putea să fac aşa ceva.
- Nu, nu chiar. - Nu ai mâncat-o?
Ba da, dar nu am văzut-o. Pe cuvânt.
E târziu. Cred că eşti frântă. Hai să...
- Să dansăm. - Ce? Nu. George, nu vrei...
Bine. Dar te avertizez că sunt antitalent la dans.
- Fii serios. - E adevărat. Au chemat salvarea odată.
Jane, vrei să vii şi tu?
Nu, mergeţi voi. Distracţie plăcută.
OK. Haide.
Culcă-te, Jane.
3 dimineaţa.
Hei, Tess. Cum a fost? A vorbit numai de mine?
Nu te supăra. Sunt o mare parte din viaţa lui.
Petrecem mult timp împreună. Am devenit...
- Încă trează? - Da.
Făceam un pic de curat. Consumam energia negativă.
Janey, am avut...
cea mai frumoasă noapte din viaţa mea.
Da. Am uitat că ai ieşit.
- Ţi se pare ciudat? - Ciudat? E şeful meu, nu-mi pasă.
- Super, că mâine ieşim la prânz. - Asta e grozav.
Da, aşa cred şi eu. Doar că nu aşa de tare.
Spune-mi despre George.
A renunţat la facultate şi s-a căţărat pe toţi munţii din lume.
A fondat Urban Everest şi a transformat-o
într-una dintre cele mai ecologice şi filantropice companii din lume.
Asta doar pe scurt. E un şef minunat. Toată lumea îl iubeşte.
Îşi iubeşte câinele Gatsby cel mai mult. Nu mănâncă carne, ceea ce e mişto.
Preferă să stea în aer liber decât oriunde altundeva.
Doamne, pare de vis.
Da. Are şi defecte. Are. Are defecte.
Cum ar fi?
Nu-i plac nucile. Ceea ce e ciudat.
Şi uneori poartă pantofii fără şosete. E dezgustător.
- Jane, astea nu strică planul. - Planul? Ce plan?
Adică, nu s-a întâmplat nimic azi noapte, nu? Nu?
Păi...
M-am prins. Drăguţ.
Sună bine.
- Tată? - Hei, dulceaţă.
Ce faci? Nu trebuia să...
Uită-te la tine.
Tată, locul ăsta arată exact la fel.
E nedrept. Am schimbat prelata şi am lăcuit tot lemnul.
Uite - casă de marcat nouă. Digitală.
Uau, îmi cer scuze, nu ştiu cum de mi-au scăpat aceste schimbări remarcabile.
Iau eu asta. Să mergem sus.
- Poftim. - Tată, nu suntem cam mari pentru astea?
- Nu. - Super, pentru că îmi plac.
Tess, cât stai pe aici?
O săptămână sau două, nu? Aşa ai spus.
De fapt, depinde de cum evoluează lucrurile.
Care?
Ce lucruri?
Să ghicesc. O vânează vreun tip?
Nu aş spune vânează.
- Eşti OK? - Da.
Da, super, bine. Totul e bine.
Ce ne mai distrăm.
O să sune. Am un fel de a face femeile să mă caute.
Da? Cum?
Ai rupt o întreagă săptămână din agenda mea. Eşti nebun?
Experiment. Să vedem cum e dacă nu planifici fiecare secundă.
Viaţa ta e nebună. Pe lângă muncă mai plănuieşti şi nunţile altora?
Asta nu e treaba ta.
Cum îţi permiţi nunţile astea? Rochiile, Wine of the Month Club?
Sunt foarte apreciate. Sunt membru fidel aşa că mai îmi dau gratuităţi.
E cam patetic. Îmi pare rău.
Vreau să mă revanşez. Cu o agendă nouă sau poate o întâlnire?
Să te notez - dar ai făcut-o tu deja în toate sâmbetele din an.
Te rog, poţi să găseşti pe altcineva cu care să fii ciudat?
Nu. Dacă vrei să ieşi cu cineva care nu are nevoie de probe
sau să deguste un tort sau să repete o cină cu specific, dă-mi un telefon.
Da, OK.
- Prea mare pentru îmbrăţişat? - Nu.
Mulţumesc.
Uite-l.
- Pedro. - Ce faci?
Cum merge? Pedro este...
Sunt Fratele Cel Mic.
Din programul Fratele Cel Mare.
Pedro, Tess este sora lui Jane.
Da. Jane dacă vrei să vii, Tess şi cu mine mergem cu Pedro la meci.
Nu pot. Am treabă, ar fi bine să stau aici.
Glumeşti? Şeful tău e un ticălos. Să mergem, nu vreau să te concediez.
Gata? Să mergem.
SPORTURI TINEREŞTI - DEPARTAMENTUL PARCURILOR ŞI RECREĂRII
Cum merge? Dă-mi trei Pepsi Diet, trei porţii de cartofi şi?
- Cârnăcior. Vrei? - Nu. Decât dacă e din tofu.
Scuză-mă, ce?
Eşti lactovegetariană?
- E recent. - Chiar?
Şi eu sunt lactovegetarian. Am fost vegetarian dar era prea mare bătaie de cap.
Ştiu. Şi lactovegetarianismul e o provocare.
De câte ori merg în drumeţii îmi iau mâncare de acasă.
Mergi în drumeţii? Fără supărare, dar nu pari genul care merge pe munte.
Mai ales în pantofii ăştia.
Şi cel mai bun tofu e făcut de damele de societate.
Înţeleg de ce crezi asta, dar îmi plac activităţile în aer liber.
Ştii, drumeţii, ciclism, căţărări.
Dar adevărul e că nu am mai ieşit după ce mi-a murit câinele.
Când eram mici, eu şi Jane aveam un căţel, Tory. Îl adoram.
Mergeam la drumeţii şi aventuri pe munţi.
În fiecare zi mă gândesc la el.
Dragul de Tory.
Jane, cum de n-ai pomenit de Tory?
Nu ştiu. Cred că m-am forţat să uit de...
Toby.
Da, îl chema Toby, dar eu îi spuneam Tory că eram sâsâită.
O sâsâială care transformă B în R?
Ştii ce? Când eram mic mă bâlbâiam.
Nu spune! Avem mai multe în comun decât aş fi crezut.
Subscriu.
Mă duc să omor muşte cu Pedro.
Sunt geloasă, sună distractiv.
- "Omorât muşte"? - Ce faci?
- Urăşti câinii, tofu şi natura. - Îmi plac iahturile. Şi florile.
Îmi place să mă bronzez. Nu e chiar acelaşi lucru cu...
L-ai urât pe Toby. Nu-ţi plac decât animalele moarte şi cu mâneci.
Spui toate astea doar pentru că George e atrăgător.
- Aşa zic unii. - Nu am urât câinele.
Doar când îmi lăsa bale. Şi pot să învăţ să-mi placă lapte de soia şi drumeţiile.
Poate.
Hei, Tess, vino aici. Să te vedem la treabă.
Super. Acum o facem?
- Ai mai făcut asta? - Nu, nu ştiu cum se face.
- Aşa? - Şi braţul aici.
Ţine cotul ridicat. Aşa.
Mulţumesc.
"Cu drag, George."
Grozav.
Ştiai că în limbajul semnelor asta înseamnă "te iubesc"?
Şi eu te iubesc, Tess.
BEM CEVA? KEVIN
- Care e mai puţin urâtă? - Asta.
Bun.
- Poate... Te-ar deranja? - Nu.
- Mulţumesc. - Fac asta şi pentru tata tot timpul.
Eşti OK? Nu pari în apele tale.
Da. Nu, sunt bine.
Cum e?
Super. Gata.
Mulţumesc.
TE CĂSĂTOREŞTI CU MINE?
Băieţi, staţi aşa. Nu e ea.
Îmi cer scuze. Trebuia să sun dar...
Ţi-ai uitat portofelul.
Mulţumesc.
Scuze de întârziere.
Băieţi, acum.
Jane, ce se întâmplă?
Vino aici, băiete.
Fă-mi un favor şi ia loc.
Tess, părinţii mei s-au cunoscut la un joc de şotron când aveau opt ani,
şi au fost căsătoriţi 42 de ani,
şi am aşteptat toată viaţa să simt ce a simţit tata pentru mama.
Poate am fost prea ocupat cu cariera
dar cred că am pierdut câteva momente.
Din secunda când te-am văzut am ştiut că ne potrivim împreună.
Aşa că...
- Tess, te căsătoreşti cu mine? - Da, sigur că da.
Stai, asta înseamnă că te muţi iar aici?
Da.
Nu ştiu ce să zic.
Ai angajat-o pe Jane, acum o aduci pe Tess acasă. George eşti eroul meu.
- Serios. - Mulţumesc.
Ai două fete minunate.
O clipă, vreau să iau ceva. Nu plecaţi.
Nu ştiu unde se duce.
Cine nu ar fi? Sunt emoţionată. Şi atât de fericită.
- Mama ar fi vrut să o ai. - Tată, mulţumesc.
Mulţumesc.
- Jane, nu te superi, nu? - Nu.
- Poţi să o porţi după mine. - Nu. E bine. Mama ar fi vrut asta.
- Draga de Janey. - OK. Da. E bine.
A fost a mamei.
- Nu e grozavă? - E minunată.
Tată, nu ştiu ce să spun.
Încerc să înţeleg de ce te-ai întâlnit cu mine. M-ai evitat constant, şi acum...
- Sora mea se căsătoreşte. - Înaintea ta?
- Nu de asta sunt supărată. - Care e problema?
Tess o să vrea să mă ocup de tot.
Nu o să fiu doar domnişoara de onoare, o să mă ocup de toate aranjamentele.
- De ce nu refuzi? - Ce?
Spune nu.
- Ai mai spus nu până acum? - Da, normal.
De multe ori, când situaţia...
Niciodată.
- Dar vrei să spui nu. - Nu pot. E sora mea.
Poţi tocmai pentru că e sora ta.
Ştii ce o să facem? Exerciţii cum să spui nu.
Crezi că glumesc? Hai să ne jucăm. Fă-o pentru mine.
Jane, dă-mi 50 de dolari.
Nu.
- Jane, 50, ţi-i dau înapoi. - Nu.
Jane...
Am nevoie să-mi dai 50 de dolari.
Nu.
E bine.
- Pot să beau de la tine? - Sigur.
Nu!
O, nu.
Şi erai pe drumul cel bun.
E oribilă.
Ai fost la florărie? Ai comandat suvenire?
- Mostre de invitaţii? - Da.
E foarte distractiv.
- Vreau Julie să fie una din domnişoare. - Cine?
Vara Julie, verişoara de gradul doi.
- Dar verişoara Mimi? - Exclus.
E aşa de gravidă că strică imaginea.
Iartă-mă, ştiu că nu-ţi place Julie.
După ce m-a întrebat dacă am fost şefa comitetului piepturilor plate?
Ţi-au crescut sânii, dar abia după liceu.
A treia domnişoară, roag-o pe prietena ta insolentă.
- Pe Casey? - Da.
Arată bine. Şi eu nu am multe prietene.
Femeile nu mă plac. Nu ştiu de ce.
OK, bine, ştiu de ce.
O întrebi?
Sigur.
Ar merge şi nişte diapozitive pentru cină.
Poze cu mine şi George şi cu nişte texte haioase.
Şi scriitorul ăla de care eşti obsedată?
Vrea să scrie un întreg articol în Jurăminte.
- M-a sunat. Îţi vine să crezi? - În momentul ăsta, cred tot.
M-am gândit la ce ai spus şi cred că ai dreptate.
Ar fi special să am o nuntă exact ca mama şi tata.
- "Exact ca"? - Mai ales că port rochia mamei, deci...
Restaurantul?
Când am sunat prima oară au zis că sunt ocupaţi pentru 18 luni,
dar la a noua încercare cineva contramandase.
Se pare că mireasa s-a culcat cu tatăl, fratele şi sora mirelui,
aşa că normal au anulat planurile şi erau devastaţi,
dar asta înseamnă că ne căsătorim în trei săptămâni.
Trei săptămâni?
Jane, ştiu că te descurci. Şi oricum nu voiam să aştept prea mult...
- Ai putea să te bucuri un pic. - Nu, sunt. Doar că...
Şi tu voiai să te căsătoreşti aici şi în rochia mamei. Ştiu.
Nu, doar că nu ştiam că tu vrei asta, dar dacă e aşa...
atunci vreau să fii fericită.
Super. Acum putem să discutăm chestiuni mai importante? Haide.
Nu-mi plac feţele de masă. Vom închiria altele
pentru că nu se potrivesc în schema de culori.
Târfuliţă egoistă.
Namaste.
Nu pot să cred. Toţi se îndrăgostesc de ea. Chiar şi un sfânt ca George.
Bărbaţii sunt hipnotizaţi de vrăjile ei şi-şi pierd minţile.
Nu poţi plănui nunta surorii cu omul pe care-l iubeşti tu.
Cinstit, nu a ştiut ce simt pentru el. Şi nici nu trebuie. E şeful meu.
Trebuie să-mi treacă. Nu am de ales.
Şi nici tu. Vrea să-i fii domnişoară de onoare.
- Faci mişto de mine? - Alo?
- Te rog? - Nu.
Nu, nu o fac, din principiu.
Refuz din principiu. Nu, nici vorbă.
Te rog nu mă lăsa singură.
- Te rog, te rog, te rog. - Bine. Pentru tine.
Dacă mă calcă pe nervi o pocnesc.
După care pe tine. După care o să beau ceva...
Nu scrie nicăieri să nu vorbim.
PATISERIA NOUA VARŞOVIE
Trei săptămâni? Imposibil. Prea puţin timp pentru una din creaţiile mele.
Ţii minte când ţi i-am adus pe Schecteri
şi au comandat tortul cu şase etaje?
Şi, desigur, turnul de dulciuri pentru petrecerea dată de Shiffman-Garduno?
Amândoi ştim că poţi să faci orice,
aşa că o să faci tortul în trei săptămâni şi îmi faci şi o reducere.
- Trei săptămâni? Cu plăcere. - Minunat.
Am rezolvat cu tortul.
- Ce faci aici? - Eu sunt Malcolm Doyle.
- Ce? - O, da.
Nu credeam că o să vii. El e logodnicul meu George.
- Bună. Felicitări pentru amândoi. - Mulţumesc.
Dragă, scuză-mă o clipă. Dacă e vreo urgenţă cu tortul sunt aici.
Ea e Jane, sora mea. E obsedată cu articolele tale.
Le colecţionează pe ascuns. E fanul tău numărul 1.
- Nu în sensul rău. - Desigur.
Ai zis că te cheamă Kevin, ca pe... Kevin.
Folosesc "Malcolm" la ziar să nu fiu urmărit de mirese nebune.
- Cum l-ai cunoscut pe George? - Nemernicule.
Scuze. A zis că-l cheamă Kevin. Sunt puţin confuză.
Vă cunoaşteţi?
Amândoi frecventăm nunţile, aşa că...
Ne scuzi o secundă? Vreau... o secundă... să vorbim despre tine.
- M-ai minţit. - Nu.
Ţi-am spus că sunt scriitor, dar nu ţi-am spus despre ce scriu.
Dar scrii cele mai frumoase lucruri.
Crezi în căsătorie şi te prefaci cinic,
sau eşti un cinic care scrie dulcegării romantice pentru fete ca mine?
Nu înţeleg, dar a doua, faza cu dulcegăriile.
Doamne! E parcă cel mai frumos cântec de dragoste a fost scris pentru un sandviş.
Putem acum să vorbim despre mine şi George?
Desigur. De asta sunt aici.
Ce? Tess nu e aici.
- Am venit la tine. - De ce?
Trebuie să vorbesc cu toată familia şi cu prietenii.
Doar cinci minute. Te rog?
Pentru George şi Tess?
Mulţumesc.
- Pot să intru? - Întreabă-mă ce vrei.
- Sau vrei să mă mai minţi un pic? - Nu te-am minţit. Am omis...
Putem să trecem peste asta?
Domnişoara de onoare este o tânără cam ciudăţică.
Spune-mi ce părere ai despre povestea de dragoste a lui Tess.
Sunt încântată. Am învăţat-o să spună ora, să meargă pe bicicletă.
Cum să spele vasele. De fapt, eu am crescut-o.
Te rog să nu scrii asta. L-ar supăra pe tata.
Stai. Ce sunt alea?
Nimic.
- Să fie? - Nu.
- Rochii de domnişoară de onoare? - Nu e treaba ta.
O, Doamne!
Le-ai păstrat? Ai un dulap plin. De ce?
Am mulţi prieteni şi îmi place să le păstrez.
De înţeles pentru că sunt superbe.
- Unele nu sunt chiar urâte. - Aş vrea să văd una care nu e.
Bine.
Nu asta. Asta.
Asta e chiar...
"Oribilă" e cuvântul. Ce culoare e asta? Vomă?
Nu, e măsliniu. E foarte la modă. Şi crede-mă arată foarte bine.
E un instrument de tortură dat de o mireasă care vrea să arăţi urât.
Jenna a ales-o pentru că arată bine pe oricine.
Un pic nebună şi crede orice i se spune.
Nu e adevărat şi o să-ţi dovedesc.
Vezi? Nu e rea. Croiala e foarte...
OK. Ai dreptate cu rochia. Nu e chiar rea. Dar culoarea? Te rog.
E bliţul. Luminează ciudat dar altfel...
- OK, nu e bună. - Arăţi ca o sirenă cu sclipici.
Simte-te flatată. Mireasa nu a vrut să stea lângă o femeie frumoasă.
Nu e cea mai rea. Dacă ar fi să aleg? Am una bună.
- Asta e preferata mea. - O, Doamne! Ce naiba e asta?
- Nuntă tematică. - Care a fost tema? Umilinţă?
Iisuse! Nimeni nu are o nuntă Pe Aripile Vântului.
Am fost la trei.
Toată lumea să zică "fiddle-dee-dee".
Mi-e rău. Ce mai ai? Arată-mi.
- Trebuie să-mi arăţi Benihana. - Dă-o.
Foarte drăguţ. Te simţi frumoasă?
Adorabilă.
Mireselor le plac accesoriile.
Bărbaţii în rochii, femeile în costum.
- Ce temă a fost aici? - Nuntă în Los Angeles.
27 de rochii. E ireal.
Nu înţeleg. Mergi la nuntă, porţi rochia şi o arunci.
În New York nu ocupi spaţiu cu aşa ceva.
M-am distrat bine în rochiile astea.
- Chiar dacă pare ciudat. - Nu te cred.
Dacă cineva vrea să port o rochie ciudată, e ziua lor.
Fii Binecuvântată.
Dacă să fiu alături de ei înseamnă să urc pe munte în plină iarnă,
sau să izolez o fântână pentru lebede...
- Ai făcut asta? - Sunt foarte bună.
Îi place să izoleze.
Cât timp petreci ajutând alţi oameni?
Şi tu? Tu nu ai nevoi?
Nu, nu am. Sunt Isus.
Într-o zi, cine ştie când, va veni şi ziua mea,
şi toţi aceşti oameni vor fi alături de mine, aşa că...
Asta dacă vreodată...
Scuze.
Nu înţelegi. Nici o problemă. De ce ai înţelege?
- Hei. Îmi trebuie lista de cadouri. - Credeam că aştepţi jos.
Ce se aude? George e în Telluride. Cine e aici?
Nimeni. Hai să vorbim afară.
Căuta ceva de lucru.
Face curăţenie.
Să nu-i spui lui George. E secretul meu şi al lui Pedro.
Kevin. Cum merge articolul cu domnişoara de onoare?
- Nu e gata. Mai lucrez la el. - Vreau să-l văd. Acum. Pe email.
Mai am de scris. Nu e gata.
Pleacă. Nu te-am invitat.
Norocul meu, Tess a făcut-o. Trebuie să văd toate aspectele unei nunţi.
Sora ta vrea cadouri de la prea multe magazine şi nu se descurcă singură?
E presată de timp. Nunta bate la uşă.
- Încă una? - Pentru tine e doar încă o caserolă.
Pentru Tess e cea în care va găti reţeta mamei de friptură.
Tess găteşte?
Bine, eu o să gătesc, dar Tess va fi acolo. Cu George.
- Asta nu e doar o vază... - "Vază".
E vaza în care Tess va pune
florile oferite de George din dragoste.
Înţeleg. Şi asta.
E suportul în formă de cocoş unde vor sta toate umbrelele lui George.
Bine, fii un ticălos.
Astea nu sunt simple lucruri. Sunt elemente care compun o viaţă împreună.
Nu. Sunt chestii inutile pe care industria nunţilor
ne-a convins că ne trebuie să fim fericiţi.
Ştii ce cred? Toate statisticile şi teoriile tale sunt praf în ochi.
- Chiar? Pentru ce? - Un secret, oricare ar fi el.
Părinţi divorţaţi, nu ai găsit femeia potrivită, te temi că nu o vei găsi.
Tu iubeşti nunţile
fiindcă preferi să vezi fericirea altora decât să ai momentul tău.
De parcă nunţile sunt locul perfect unde să uiţi că eşti singură.
Cred că vrei o nuntă. Nu o căsătorie, o nuntă.
Care e problema ta?
Ai avut o nuntă ca-n poveşti şi te-a lăsat nevasta?
Bingo.
Ce?
Cu iubita din facultate. Pentru asta mai primeşti un "bingo".
Drace. Kevin, îmi...
Îmi pare rău. Am zis la plezneală.
Ai nimerit-o. Pentru cineva care habar nu are despre sine,
m-ai citit perfect.
Vrei să găsim cel mai urât lucru şi să-l punem pe lista lui Tess?
S-a făcut.
Uau!
- Ţi-am spus că nu e gata... - Nu, e bun.
Adică, "Uau, e chiar decent."
Recunosc am fost şocată, dar e inteligent,
şi acid, şi chiar foarte amuzant.
- Mulţumesc. - Ai nimerit-o cu fata asta.
Îl publicăm duminică, pe prima pagină a secţiunii.
Acum e momentul să sari în sus de bucurie.
Nu. Nu cred că e perfect. Vreau să iasă bine. Mai amână-l o săptămână.
Mă implori de luni de zile şi acum vrei să mai piepteni frazele?
Nu ştiu. E mai mult decât eterna domnişoară de onoare.
Nu ştiu. E mai mult decât atât.
Dacă nu te-aş cunoaşte aş zice că te-ai îndrăgostit.
Foarte amuzant. Îl pot îmbunătăţi.
- E bun aşa cum e. - Mă mai laşi o săptămână? Una.
Bine. Ieşi afară.
- Bună. - Mulţumesc că ai venit.
Sigur. Mă bucur să fiu de ajutor.
Mă pricep la mâncat mai bine ca Tess.
V-am gătit cina de nuntă exact cum doriţi.
- Telefonul lui Jane. - Tess? Aici e Kevin.
Cum merge articolul?
O să fie grozav. Cred că o să fii foarte mulţumită.
- Abia aştept. - Ştii cumva unde e Jane?
Cel mai mult la Tess îmi place onestitatea ei. Nu-i este frică să fie ea însăşi.
George, despre Tess, e ceva ce aş vrea să-ţi spun.
Ce?
Sunt fericită pentru tine, că ai găsit ceea ce căutai.
Ce-ţi place cel mai mult la nunţi?
Simplu. Ştii când mireasa îşi face intrarea şi toţi se uită la ea?
Eu mă uit la mire pentru că se vede tot pe figura lui. Acolo e dragoste pură.
De-asta merg la nunţi.
Deci când o să te căsătoreşti, îmi permiţi să mă uit la mire?
Da, te rog. Asigură-te că amărâtul e încă acolo.
Glumeşti? Cine o să te aibă este un norocos.
Şi cum ai devorat salata aia? Cine ar putea rezista?
Foarte sexy.
- Ce faci aici? - Alegeţi meniul de nuntă?
- Unde e Tess? - La coafor.
Am venit să-i ajut.
Mergem în Rhinebeck să alegem nişte feţe de masă.
Haide. Tess şi cu mine luăm cina cu ai mei.
- De ce nu aş merge eu cu tine? - Ce? Nu. Nu, e OK.
Te aduc înapoi la timp. Am Volvo-ul lui tata. Zboară.
Nu mă deranjează. Vreau să te mai întreb câte ceva pentru articol.
- Se poate prin telefon sau email. - Dacă nu te deranjează, ar fi super.
Deloc. Chiar insist.
S-a aprins beculeţul. De când te-am văzut cum îi zâmbeai peste mămăligă.
Da, eşti supărată - faci nunta surorii cu bărbatul pe care-l iubeşti.
Eşti prinsă într-un triunghi amoros
şi eşti foarte aproape să-ţi zbori creierii.
- Ridicol. - Şi nu-i spui pentru că eşti "de treabă".
Nu ştii nimic. El e şeful meu, ea e sora mea.
Sunt încântată să-i ajut cu nunta, cum am fost cu oricare altă nuntă,
dar nu înţelegi asta pentru că eşti...
Eşti rău şi cinic şi... Asta e problema ta amice, nu a mea.
- "Amice"? - Da.
E de rău dacă-mi spui "amice".
Vrei să taci?
Înţeleg. Ţi-am stricat după-amiaza de a saliva după cineva pe care nu poţi să ai.
Termină. Potoleşte-te.
Poţi să încetineşti un pic să văd ce scrie pe semn?
Nu am ochi fermecaţi. Poţi să încetineşti...
Vrei să mă laşi în pace?
- O să derapăm. Încetineşte. - Nu derapăm.
Derapăm!
O să murim!
Să nu zici nimic.
- Ai semnal? - Nu.
Nimic. Mucles.
Mă scuzaţi. Telefonul e mort.
Bravo. Ai fler de detectiv CSI.
Putem să folosim telefonul?
- Scotch, trei degete, fără gheaţă? - Ce faci?
E târziu, nu ne tractează nimeni şi suntem în East Deliverance, New York.
O să beau.
Nu ai pe cine să ajuţi. De ce nu te relaxezi să bei un pahar?
A fost o zi lungă.
Poftim.
Bine.
Un pahar.
OK, 12 februarie 2006?
Nunta soţilor Keller. Am plâns citind articolul tău.
Cel mai frumos lucru pe care l-am citit.
- Nu mai ţin minte. - Cum aşa?
- Nu mai ţin minte. - E data când a murit tatăl tău.
Fratele vine acasă. Nu falsifici asemenea emoţii.
- Ba da. Dacă eşti scriitor bun. - Nu eşti atât de bun.
Super.
Trebuie să fie ceva care să-ţi placă la nunţi.
- Băutură gratis. - Nu.
Bine.
Când apare mireasa şi îşi face marea intrare,
eu mă uit la amărâtul care se căsătoreşte.
Şi chiar dacă eu cred că e un idiot
pentru că intră de bună voie în ultima formă legală de sclavie...
arată foarte, foarte fericit.
Şi nu ştiu de ce dar asta...
- De ce mă priveşti aşa? - Faci mişto de mine?
- Ce? - Aia e şi partea mea favorită.
O, Doamne! Avem ceva în comun.
Statistic, trebuia să se întâmple.
Recunoaşte că eşti un romantic,
şi cinismul e doar o poză să pari rănit, misterios şi sexy.
- Care a fost ultima? - Ce?
Ai spus "sexy"? Crezi că sunt sexy?
- Nu. - E OK dacă crezi.
- Nu cred. - Un pic sexy?
Nu. Nu cred că eşti sexy.
- Crezi că eu cred că sunt sexy? - Da.
- Super melodie. - Iubesc cântecul ăsta.
- Nu sunt astea cuvintele. - Ba sunt exact astea.
Mă scuzaţi, poliţia versurilor, care sunt?
Mă sperii.
Iubesc piesa asta.
Tipii ăştia sunt grozavi.
A fost mişto.
La nunta Keller am plâns ca un copil.
Neaţa, frumoaso.
- Poftim. - Mulţumesc.
- Vin să ne scoată de aici. - OK.
Vreau să ştii că nu am făcut niciodată aşa ceva.
- Ştiu. - Pe bune. Niciodată.
Pe bune. Ştiu. Toată noaptea mi-ai repetat la nesfârşit.
"Nu am mai făcut asta. Nu am mai făcut asta."
OK.
Voiam să ştii.
Aici e comanda. Altceva?
Nu, mulţumim.
Sunt Bennie and the Jets!
Ţineţi...
Aţi fost grozavi.
- Mersi. - Bun, ne mai vedem.
OK.
O, Doamne! Aseară am cântat "Bennie and the Jets", nu?
Foarte tare. Şi, dacă permiţi, un pic prea subţire.
Eu? Şi tu? Doar câinii aud unele note pe care le cânţi.
- Ce? - Foarte înalte.
- Dar am cântat bine, nu? - Doamne!
- Tu eşti tipa aia. - Eu sunt Bennie, el e the Jets.
- Hei, e tipa din ziar. - Ce ziar?
Drace!
"'Eterna, eterna, eterna domnişoară de onoare' de Malcolm Doyle."
Ce e asta?
- O, Doamne! - Lasă-mă să-ţi explic.
Le-am spus să nu-l publice. Oricum nimeni nu citeşte pagina asta.
Hai, te rog...
- Ai spus că nu-l publici. - Eu decid asta, nu tu.
Nici nu am apucat să-i spun că o să apară. A venit din senin.
Ţi-am dat o pagină în ziarul de duminică. Ar trebui să-mi spui, "te iubesc."
- Cum ai permis să mi se întâmple asta? - Ce?
"Dacă Jane e prototipul domnişoarei de onoare perfecte,
sora ei Tess este pretenţioasa şi nemulţumita viitoare mireasă,
care în orice clipă ar putea fi văzută prin Manhattan
scuipând foc şi doborând avioane."
- Nu ştiam că scrie despre mine. - Despre tine?
M-a numit un monstru. În nenorocitul de New York Journal.
L-aş face bucăţi, jur. L-aş face bucăţi.
- Ce? - Pot să vorbesc cu Jane?
Singura persoană cu care vorbeşti e avocatul meu.
Şi nici nu am unul, dar îmi iau. Ticălosule!
Trebuie să iau aer.
Dar alertează traficul aerian că monstrul e liber prin oraş.
Kevin, nu mă mai suna.
Înainte să spui ceva, ai putea să nu spui nimic?
Nu înţeleg. La ce te referi?
Fii serioasă. Nu e grav, e doar un articol.
Pe prima pagină şi cu un milion de poze cu tine.
Cine să se supere?
Lasă-mă să explic. Nu ştiam ce scrie.
Jane, e un ticălos, OK? S-a folosit de tine. Nu-ţi face griji.
Ştiu. Simt că ar fi trebuit să-mi dau seama. Îmi pare rău.
Nu-ţi mai tot cere scuze.
Te-am chemat aici doar să mă asigur că eşti bine.
Am fost mai bine.
- Încerc să depăşesc momentul. - Eu nu mi-aş face griji.
- Citeşte cineva pagina aia? - Nu.
După ce îi punem tiv...
- Jane, tu eşti? - Da.
Vorbim mai târziu.
M-am gândit la chestia cu articolul şi am decis să te iert.
Eşti prea credulă. Nu e vina ta.
Frumos din partea ta, Tess. Mulţumesc.
Mă tai de pe listă?
Despre diapozitive, ştiu exact ce vreau să spui şi am scris un scenariu.
Tata zice că tu ai pozele de familie, şi ţi le trimit şi pe ale lui George. Uite.
Te rog să spui doar ce scrie aici, nu vrem să ne facem iar de râs.
OK, am înţeles.
- Uite. - Pune-o pe tine.
Ar fi mai bine să o deschizi.
Perfect. Ce crezi?
- Credeam că porţi rochia mamei. - Asta e rochia mamei.
Părţi din ea.
Era prea demodată, aşa că nu am folosit decât câteva bucăţele.
- Bucăţele? - Da. Ca asta.
Şi dantela.
Ai tăiat rochia mamei?
De fapt, Mariellen a tăiat-o.
Dar stai liniştită, am păstrat restul.
O să o poţi purta, dacă silueta asta o să mai fie la modă.
Mariellen, cred că mai trebuie întărit tivul.
Nu.
- Bine. Nu trebuie să o porţi. - Nu-ţi pasă decât de tine.
Te-am tot iertat fiindcă mama a murit când erai mică, acum gata.
- Nu ştiu la ce te referi. - Nu pot să repar ce ai stricat.
Dar nu te las să-l răneşti pe George. Tot ce ştie despre tine sunt minciuni.
L-ai făcut şi pe Pedro să-i ascundă lucruri. Îi spui adevărul, imediat.
Nu e unul dintre iubiţii tăi rataţi, e un om bun.
Şi nu construieşti o relaţie pe minciuni.
Chiar, Jane? Ştii asta pentru că ai avut relaţii care au funcţionat?
Spune-i adevărul sau o fac eu.
Ba nu. Nu ai răni o muscă. Sigur nu m-ai răni pe mine. Sunt sora ta.
Asta era ieri.
Azi eşti o nenorocită care mi-a frânt inima şi a distrus rochia mamei.
Oricum nu te-ar fi încăput.
Arăţi minunat. Bravo ţie.
Cred că e greu să-ţi vezi sora mai mică că se mărită înaintea ta.
Da, este.
Dar mă simt mai bine când mă gândesc că încă pot să fac sex cu străini.
Distracţie plăcută.
Ce te-ai gătit. Nici eu nu ţi-aş zice nu.
OK. Pe desktop e fişierul "Tess şi George".
- Eşti OK? - Da.
Nu e apă.
OK.
Bună.
Mulţumesc de ajutor. E minunat.
Sigur, da. Uite. Cârnăciori. Vrei?
Nu.
Nu mănânc carne, Jane.
Da. Ai dreptate.
Hai, să vedem diapozitivele.
O să spui doar ce am scris eu, da?
Sigur. Domnişoara de onoare perfectă face doar ce i se spune.
- Nu dai bir cu fugiţii, nu? - De el? Niciodată.
Bună, toată lumea.
Dacă nu aţi citit deja, am fost la câteva nunţi.
Pentru început, m-am gândit să aflaţi adevărul despre Tess şi George.
"Tess şi George sunt cuplul perfect."
"Nu, cuplul divin."
"A căror dragoste inspiră legende."
"Compatibilitatea perfectă nu poate fi descrisă decât
ca fiind făurită de zei."
Şi cum o poză face cât o mie de cuvinte
am adunat nişte imagini ilustrative pentru voi toţi.
"Încă de la început, Tess şi George au fost destinaţi să fie împreună."
"George şi Tess au împărtăşit mereu dragostea pentru animale."
"Mari fiind, au avut aceeaşi dedicaţie şi abnegaţie
pentru educaţie..."
Drăguţ.
"...şi responsabilitate civică."
"El era preocupat de relaţii internaţionale,
la fel ca şi ea."
"Astăzi, Tess şi George împărtăşesc aceleaşi valori."
"Dragostea lor e bazată pe înţelegerea şi acceptarea
felului de a fi al celuilalt."
"Dragostea a două suflete pereche -
Tess şi George."
"Aşa că, să bem pentru cuplul perfect unit de destin."
Sunt mândră de tine, surioară.
OK. Bun.
Asta a fost...
Da. Să continuăm veselia,
"Fratele mai mic" al lui George, Pedro vrea să spună ceva. Pedro.
Deci, e sigur că nu eşti vegetariană.
E o poză foarte veche...
Atunci de ce aveai inelul de logodnă?
Mulţumesc.
Cum ştiţi, George este Fratele Cel Mare. Dar e mai mult decât atât.
Mi-e cel mai bun prieten.
Şi acum George o are pe Tess, care a foarte mişto.
Pentru că mă ajută să-mi deschid propria companie de menaj.
Tess mi-a zis să nu-i spun lui George, dar sunt foarte încântat.
Acum curăţ doar apartamentul lui George,
dar pentru cine caută un serviciu de calitate ne vedem mai târziu în hol.
Mulţumesc.
- Grozav. - Nu, e... Nu e...
George, aşteaptă, te rog. Lasă-mă să-ţi explic.
Ce a fost asta?
- Trebuia să ştie adevărul. - Puteai să-i spui între patru ochi.
Ştiu că moralitatea mea nu e mereu cum ar trebui, dar...
dacă spun că ceva nu e bine, clar nu e.
Mereu îmi spui să îmi ţin partea.
Nu ai făcut asta.
Ce ai făcut a fost ca într-o noapte să eliberezi 20 de ani de resentimente.
A fost amuzant, nu mă înţelege greşit,
dar dacă asta era ce trebuia să faci acum te-ai fi simţit mai bine.
Te simţi mai bine?
Nunta s-a anulat. Sper că eşti fericită.
Doamne! Ce?
- De ce eşti aici? - Nu-mi răspunzi la telefon.
Ce vrei? Încă o poză pentru ziar?
- Jane, îmi pare rău... - Te rog.
M-ai folosit să avansezi la muncă. Fii bărbat şi recunoaşte sau nu,
dar te rog nu pretinde că-ţi pasă.
- Mă laşi să-ţi explic? - Nu. Nu mai contează.
Tocmai mi-am distrus viaţa şi fără ajutorul tău.
Super. În sfârşit.
Am văzut ce ai făcut şi mi se pare grozav.
A fost complet nebunesc? Da, dar ai făcut ceva.
Nu ai fost iar domnişoara perfectă.
Stai. Nu mai fac asta. Nu ştiu de ce mai vorbesc cu tine.
Lasă-mă să-ţi spun. Ascultă-mă.
Vrei să ştii motivul pentru care am venit aici?
Ştiam că o să-ţi fie greu,
şi pentru prima oară de mult timp am vrut să ajut pe cineva. Da.
Bun, am greşit. Recunosc. Îmi pare rău.
Plec, dispar şi nu mă mai vezi niciodată. Promit.
Dar vreau să ştii că meriţi...
meriţi mai mult decât cu ce te mulţumeşti.
Cred asta. Cred că meriţi să aibă cineva grijă şi de tine.
Chiar cred.
Am uitat să-ţi dau asta.
E cadou, să nu trebuiască să tot cari agenda aia din 1987.
Aici ai tot ce-ţi trebuie.
Perfectă pentru un nou început.
Ia-o te rog, să nu mă simt ca ultimul ticălos?
Articolul a avut o reacţie fenomenală.
Se pare că ai scăpat de Jurăminte.
Minunat.
Kevin, fii fericit. Ai obţinut ce vroiai, nu?
Sunteţi surori. Trebuie să vă împăcaţi.
- Nu vrea să vorbească cu mine. - Te iubeşte.
Totul o să fie bine. Dacă vorbiţi...
Ce naiba caută aici?
E între voi două. Eu mă retrag.
Flo, ai văzut noile foarfece de grădină de afară?
Ultimul model, o frumuseţe.
Mă simt groaznic.
- Scuze pentru ce s-a întâmplat. - Scuze?
M-ai umilit în faţa tuturor cunoscuţilor şi crezi că poţi să spui "scuze"?
- Ştiu, dar... - Jane, mereu ai fost geloasă pe mine.
- Ce? - Mereu. Pe hainele mele. Pe iubiţii mei.
- Termină. - Şi aşteptai să mă loveşti.
- Nu e adevărat. - Ba da.
Ai luat singurul lucru care mergea.
Tipic. Nu-ţi asumi responsabilitatea că l-ai minţit pe George.
L-ai manipulat... Lasă sprayul de gândaci.
Măcar l-ai iubit? Sau era doar convenabil.
Te rog, Jane. Lasă mărinimiile.
Recunoaşte, mă urăşti că a trebuit să-mi faci părul
să-mi faci costume de Halloween, să-mi iei rochia pentru banchet.
- Nu am regretat nimic din astea. - Ba da.
- Ai crezut că viaţa mea e uşoară. - A fost. Şi este.
Nu ai avut niciodată nici o grijă. Eşti frumoasă, amuzantă. Ai viaţă perfectă.
Perfectă? Eşti nebună?
Habar nu ai. Vrei să ştii de ce am decis să rămân la New York?
Am fost concediată. Şi în plus, Rodolfo mi-a dat papucii.
Mi-a dat papucii.
Şi a apărut George, frumos şi atent cu mine, înţelegi?
Şi am vrut să fiu cineva cum şi-a dorit.
Încercam să fiu cineva care îl merită, pe care să respecte.
Încercam să fiu ca tine.
De ce?
De ce ca mine când eşti ca tine?
- Ce porcărie. - Ştiu.
Ai avut grijă de mine de când a murit mama.
- A trebuit. - Nu, nu a trebuit.
- Dar dacă nu o fac... - Dacă nu atunci vei fi doar sora mea.
Cum ar trebui să fie.
Când eram mică poate trebuia să mă ajuţi, dar acum?
Nu mai avea grija mea, a nimănui.
Da, nici o problemă. Nu, sigur. Vin imediat.
OK, pa.
Uau!
Arăţi... Arăţi minunat.
Deci se pare că a trebuit să-mi găseşti o parteneră pentru cina asta.
Aşa se pare.
Vreau să-mi cer scuze pentru aseară. Nu trebuia să fac ce am făcut.
Mi-ai făcut un favor.
Nu e vina ta că voiam să mă însor cu cineva pe care nu cunoşteam.
Ce o fi fost în capul meu?
- Ce spui să uităm totul? - OK. Dacă eşti sigur.
Sunt sigur.
Nu vreau să abuzez, dar trebuie să-mi printez discursul şi nu-l găsesc.
Da, îl găsesc eu.
Jane, mă bucur că am putut să te sun în seara asta.
Pot să mă bazez pe tine. Îmi place că nu spui niciodată nu.
Ce?
Adică...
Scuze, am spus ceva ce nu trebuia?
O, Doamne!
George,
îmi dau demisia.
Da.
- Demisionez. - Cum adică, demisionezi?
Când am venit aici am fost impresionată de companie,
de tine, şi am fost aşa prinsă de muncă că am uitat de viaţa mea.
Era prea confortabil să plec,
şi apoi trebuia să fiu aici să te văd pentru că eram îndrăgostită de tine.
- Ce? - Da.
Îndrăgostită lulea, nebuneşte.
Dar o să te descurci, George. Cu siguranţă.
O să găseşti pe cineva în funcţia asta care o să stea maxim doi ani pentru că...
Îmi pare rău. Mii de scuze. Parcă dintr-o dată...
Nu, e OK.
Mereu am vrut să ştiu ce aş simţi.
Şi?
- Nimic. Nu am simţit nimic. - Au!
Doare. Să mai încercăm.
Nu. Absolut nimic. Tu?
Cinstit? Nu prea.
Da. Nu aşa ar trebui să fie.
Când eşti cu persoana potrivită trebuie să simţi... Ce e aia?
Trebuie să plec.
Câte învoiri avem dreptul?
Dacă putem avea patru consecutive luăm o săptămână şi mergem în Cancún.
Scuzaţi-mă? Ştiţi unde e Kev... Malcolm Doyle?
Da. Scrie despre ultima lui nuntă. Tu eşti tipa din articol. Eşti celebră.
Taxi!
Docul 17.
O, Doamne!
- Am doar o rochie aşa că dă-i bice. - Ce naşpa!
Dă-i drumul!
- Baftă. - Mersi, Ziggy.
- Unde e nunta? - Tot înainte.
Foarte bine. Am tot. Mulţumesc mult. Aţi fost drăguţi.
OK, trageţi.
Gata.
- Sunteţi bine? - Da.
- Eşti OK? - Da.
Pe bune. Sunt bine.
Nu pot să cred. Pe cinstea mea.
Tu eşti fata din articol. Ce cauţi aici?
Păi... OK, pe scurt.
- E vorba de un tip... - OK, spune-mi tot.
Kevin? Kevin Doyle?
O, Doamne!
Uite-l.
Poţi să o faci. Vorbeşte.
Ai avut dreptate. Dar nu voiam să aud adevărul despre mine.
Mai ales nu de la tine.
Se poate o lumină?
Acolo erai.
Am aşteptat toată viaţa bărbatul perfect şi ai apărut tu,
total diferit de cum mi-am imaginat.
Eşti cinic şi mofturos şi imposibil.
Dar certurile dintre noi sunt cel mai bun lucru care mi s-a întâmplat,
şi cred că sunt şanse mari să mă îndrăgostesc de tine.
Aşa că...
Asta e. E tot ce am avut de spus, aşa că...
O să plec.
Mă scuzaţi. Pardon.
Da.
Kevin, eu doar...
Vino aici.
UN AN MAI TÂRZIU
Ce crezi că face nunta asta mai specială?
- Cine eşti? - Scriu rubrica Jurăminte.
- Poate bem ceva mai târziu. - E gratis. Poate.
Da!
- Bună. - Mulţumesc.
Doamne, uită-te la Tess.
Crezi că m-ar vrea? Am cu un an mai mult.
Nu ştiu, dar pun o vorbă bună pentru tine. Bine?
- Bună. - Bună.
Sunt domnişoară de onoare.
Împart un apartament în Williamsburg,
lucrez la o colecţie de poşete,
şi sunt falită. Dar e OK.
Mănânc un hamburger pe zi şi ideea mea de animal de companie e o piatră.
Îmi pare bine de cunoştinţă.
- Tess. - Tess, am notat.
Stai să vezi mireasa - e superbă.
Gata?
Totul e perfect. Rochia asta? Scurtată o porţi din nou.
- Clar. Foarte adevărat. - Bun.
- Gata? - Da.
Ziua aia m-am trezit şi am îmbrăcat a 28-a rochie.
Am mers la o nuntă unde nu mi s-a cerut să ţin buchetul, să ajut oaspeţii,
sau să ţin cuiva rochia la toaletă.
Totul a fost perfect, fără să-mi pese,
pentru că singurul lucru care conta
era cel care mă aştepta la altar,
şi mă privea exact aşa cum am sperat.
E totul aşa cum ai sperat să fie?
Nu.
Mai mult. Mult mai mult.
Dragii mei, ne-am adunat astăzi să-i unim pe Jane Nichols şi Kevin Doyle
în sfânta căsătorie.
Căsătoria e motiv de sărbătorire a uniunii dintre două persoane.
Am avut dreptate dintr-un punct de vedere.
Ştiam că o să fie alături de mine într-o zi.
Vă declar soţ şi soţie. Poţi săruta mireasa.
JURĂMINTE TOTUL... ŞI MAI MULT
MAGNIFICELE 27 DOMNIŞOARE DE ONOARE MAI MULTE CA OASPEŢII
O NUNTĂ CÂINEASCĂ
AMINTIRI VEŞNICE FOTOGRAFII DE NUNTĂ
NUNTA ANULUI
"AM DAT TREI MII PE ROCHIA ASTA - O PORT UNDE VREAU!"
ORCHESTRĂ PENTRU NUNTI DE ÎNCHIRIAT ÎMPREUNĂ SUNĂM BINE
MUZICA COARDELOR SENSIBILE
ÎNTOARCEREA DOMNIŞOARELOR
FELICITĂRI JANE!
REPORTERUL DEVINE REPORTAJUL KEVIN DOYLE ÎN NUNTA ANULUI
DOMNIŞOARA DE ONOARE
DRAGOSTEA E ÎN AER
EDITORIAL O ZI PERFECTĂ PENTRU "JURĂMINTE"
UN TATĂ MÂNDRU
ANTREPRENOR VĂZUT LA NUNTĂ
DE VÂNZARE 27 ROCHII DE DOMNIŞOARĂ DE ONOARE PURTATE DOAR DE DOUĂ ORI!
27 DE ROCHII
Vă rugăm să evaluaţi această subtitrare la adresa www.osdb.link/gy24 Ajuta alţi utilizatori să aleagă cele mai bune subtitrari