Traducerea şi adaptarea: veveriţa_bc, adio67 & VocaTeam b.v.
www.titrări.ro
- Ce-o să găteşti? - Mâncarea ta preferată.
Ce, din nou?
- Asta e ultima conservă. - Ce, adică nu mai sunt roşii?
Nu poţi niciodată să ai destule roşii, nu?
În schimb...
avem cinci tone de năut.
Ar trebui să ne ajungă cel puţin cinci ani, nu?
- Vrei un pahar de vin? - Da, ar fi grozav.
Avem noroc.
Se poate bea.
- Eşti în regulă, scumpo? - Da, sunt bine.
Nu sunt bine, suntem terminaţi, dar...
- Copiii noştri sunt în siguranţă, nu? - În deplină siguranţă. Da.
Slavă Domnului că am plătit excursia aia. Dă-ţi seama ce-ar fi fost dacă nu!
Nu pot. Nu-mi pot imagina. Nu-mi pot imagina.
Şi nu vreau să-mi imaginez. Nu vreau... Ascultă. Ei sunt departe de tot.
Şi sunt teferi şi nevătămaţi.
Bine?
- Da. - Da.
Bine.
Nu-ţi face griji...
... frumoaso.
Nu vă deranjez, nu?
Nu.
Am găsit asta în pivniţă.
Uitasem complet de ea. M-am gândit să le servim după cină.
Da.
- Miroase minunat. - Şi aia e o sticlă de vin, Don?
- Într-adevăr, aşa e, Geoff. - Mulţumesc.
Avem ciocolată după asta, mulţumită bunei tale soţii.
Ce avem aici? Simt mure.
Vanilie. Arome de toamnă.
Karen?
O să fie înfometat.
Când se va întoarce, o să vrea ceva de mâncare.
- Iar începem. - Jacob, nu.
Lasă-mă să-ţi spun ceva.
Au trecut cinci zile de când a fugit prietenul tău.
Dacă încă mai respiră, nu pastele îl vor interesa pe el.
Jacob!
- Va fi gâtul tău afurisit! - Nu spune asta!
- Termină, Jacob. - De ce?
Ştim cu toţii că aşa e.
Cu cât realizează mai repede, cu atât mai bine.
Nu există supravieţuitori.
Suntem doar noi aici înăuntru, iar ei acolo afară.
- Sam? - Taci!
- Doamne, e un băiat. - Stai, stai. N-ai de unde să ştii cine e.
- Vă rog, lăsaţi-mă să intru! - Don, e un copil!
Ajutor! Lăsaţi-mă să intru!
Drăcia naibii.
- Vă rog! Vă rog, lăsaţi-mă să intru! - Deschid acum.
Lăsaţi-mă să intru!
Vă rog! Ajutor! Lăsaţi-mă să intru!
Vă rog!
Intră. Haide, intră. Vino aici.
- Eşti în regulă? Eşti în regulă? - Da.
- De unde vii? - De la Sandford.
Sandford e în amonte la câteva mile.
- Cum ai ajuns aici? - Mă urmăreau. Ţipau.
Eram speriat. Am fugit.
Am încercat şi la alte case. Erau goale.
Am venit prin pădure şi am urmat râul până am ajuns aici.
- Cine te urmărea? - Mama mea.
Tatăl meu.
Încearcă să mă omoare.
- Mai sunt şi alţii. - Câţi?
- O mulţime. - Sam?
- M-a prins! M-a prins de braţ! - Karen, nu!
Ajutor!
Alice! Plecaţi de-aici! Duceţi-vă pe trapa de urgenţă, hai! Hai!
- Geoff, nu văd nimic. Nu văd nimic! - Ţine-mă de mână!
Mori, nenorocitule! Mori!
Vino înapoi!
Dumnezeule!
Mergi. Urmează-l pe Jacob. Mergi. Sally, nu mai este timp.
- Nu-i putem lăsa! - Sally, haide!
Du-te!
Nu! Rahat! Drace!
Unde eşti?
- Unde eşti? - Alice! Alice, nu! Alice!
Geoff, haide!
Haide!
Geoff!
Sally, dă-mi mâna. Dă-mi mâna, Sally!
Nu! Jacob! Ajută-mă!
Alice! Alice!
- Unde eşti? - Haide! Lasă-l!
- Îl văd acolo! - Lasă-l!
Dă drumul!
Repede!
Don! Ajută-ne!
Don!
Intră acolo!
Don!
Jacob!
Haide!
Jacob!
Doamne Dumnezeule!
Jacob!
Drace. Rahat. Rahat.
Rahat. Rahat.
După 15 zile, insula britanică intră în carantină...
După 28 de zile, insula britanică a fost devastată de virusul turbării.
După 5 săptămâni, oamenii infectaţi au murit de foame.
După 11 săptămâni, forţele NATO conduse de americani intră în Londra.
După 18 săptămâni, s-a declarat că Marea Britanie a scăpat de epidemie.
După 24 de săptămâni, începe reconstruirea.
DUPĂ 28 DE SĂPTĂMÂNI
Bun venit în Londra.
Hei, Doyle, te distrezi acolo jos?
Poţi să mă pupi în fund.
E cea mai proastă luptă pe care am văzut-o vreodată. Unde-i lupta?
Te aud.
- Daţi-mi ceva în care să trag. - E prea uşor.
La nord-est de centrul medical, etajul 20, trei ferestre spre interior.
- Un grăsan care se masturbează în toaletă. - Ăla cu boaşele mari. Iar el.
Nu-l văd. Unde-i Fester Fucknut?
Cu scula-n mână la etajul 20.
E lângă ieşirea de incendiu. Cred că are nevoie de un prelungitor.
Doyle, tu eşti expertul în lupta "mână la mână".
- Luptă corp la corp. - Gura!
- Cred că ar putea fi tatăl tău, Doyle. - M-ai prins.
Drace!
- Sunt colonelul Phillips. Care e situaţia? - Bună dimineaţa, domnule colonel.
Bună dimineaţa.
Mă uit la noii sosiţi cum coboară din avion.
Da, doamnă maior?
Va dura toată dimineaţa ca să-i prelucrăm.
Am înţeles.
Nu mi-a spus nimeni că acum primim şi copii.
Tot înainte şi la dreapta.
Verde şi căprui. Interesantă variaţie a irisului.
De obicei e ereditară. Are vreunul din părinţii tăi la fel?
Mama. Ea a avut.
- Câţi ani ai, Andy? - 12.
Cred că asta te face cel mai tânăr locuitor al ţării.
Tensiunea arterială e bună
şi nu suferi de boli sau afecţiuni grave.
Cred că poţi intra în ţară.
Bine ai revenit în Marea Britanie.
Ne îndreptăm spre Zona Verde,
spaţiul nostru de securitate şi reconstrucţie
numit Districtul Unu.
Districtul Unu este situat pe Insula Câinilor.
Deşi Insula Câinilor este în deplină siguranţă,
zona limitrofă Londrei nu este.
Au rămas încă de ridicat nenumărate cadavre
rămase de pe urma infecţiei iniţiale.
Şobolanii şi câinii sălbatici sunt răspândiţi, la fel ca boala.
Noilor sosiţi le este reamintit că, pentru propria lor siguranţă,
este interzisă cu desăvârşire traversarea fluviului
şi părăsirea zonei securizate.
Vă veţi alătura celor 15.000 de civili care locuiesc deja în Districtul Unu.
Pe măsură ce ne apropiem de noua voastră casă,
veţi observa o prezenţă militară sporită dramatic.
Infanteria SUA este responsabilă de siguranţa dumneavoastră.
Vom face tot ce ne stă în putinţă pentru ca
repatrierea dumneavoastră să fie cât mai uşoară.
Totuşi, în interiorul Districtului Unu credem că veţi fi plăcut surprinşi.
Avem apă rece şi caldă curentă, electricitate non-stop,
un centru medical, un supermarket şi chiar şi un bar public.
Aproape am ajuns acasă.
- Tată! Tată! - E tata! Haide.
- Eşti emoţionată? - Da.
Mi-a fost aşa de dor de voi.
Sunteţi bine? Sunteţi bine?
N-am crezut c-o să vă mai văd vreodată, ştiaţi asta?
Hai să mâncăm ceva.
Trebuia să fiu anunţată înainte să se aducă şi copii.
Nici măcar n-am stabilit protocolul pentru minori.
Avem probleme de igienă şi îmbolnăviri. Nu cunoaştem în totalitate virusul.
Am înţeles că nu a reuşit să treacă la alte specii,
că nu a reuşit să facă să se transmită pe calea aerului,
iar ultimul om infectat a murit cu şase luni în urmă.
- Noi nu eram aici cu şase luni în urmă. - Doamnă maior.
- De ce anume vă este teamă? - Dacă va reveni?
- Nu va reveni. - Şi dacă revine?
Dacă se întoarce, îl omorâm.
Cod Roşu.
Haideţi.
Vă place locul ăsta, Andy?
Da, e destul de frumos, tată.
Uitaţi-vă la cameră.
Pe aici. Treceţi.
Are 25 de etaje. Am primit un apartament acolo. Credeţi-mă.
Un act de identitate, domnule. Mulţumesc.
- Cu ce te ocupi aici, tată? - Ce fac? Sunt ofiţer de secţiune.
Ţin luminile aprinse, am grijă să nu se oprească apa, căldura.
Vedeţi asta? Uitaţi.
E cu trei de A, "access all areas". Ăsta sunt eu. Practic, eu sunt şeful aici.
Nu. Eşti mai mult îngrijitorul, nu?
Nu, eu sunt şeful.
Îţi place?
E nemaipomenit.
E chiar mai bine decât în însorita Spanie?
Trebuia să fi văzut taberele de refugiaţi.
Stăteam câte 20 într-un cort şi aveam toalete ecologice.
- Totul mirosea a urină. - Frumos.
O să ne mutăm într-o casă nouă curând. Peste câteva luni, de fapt.
Într-o casă nouă?
Da.
Sper că înţelegeţi.
N-o să ne putem întoarce la vechea noastră casă.
E în afara zonei de securitate şi oricum nu cred
c-aş vrea să mă întorc acolo, nici dacă aş putea.
Ce s-a întâmplat, tată? Cu mama?
Da.
Staţi jos şi vă povestesc totul.
Eu şi cu mama voastră ne ascundeam într-o casă.
Într-o casă ţărănească.
Era un cuplu de bătrâni care deţineau casa
şi erau şi ei acolo.
Mai erau şi alţi trei oameni.
Şi noi...
încercam să supravieţuim, cred.
Totul a mers bine pentru o vreme. Apoi am fost atacaţi.
Au intrat prin fereastra de la bucătărie.
Erau foarte rapizi.
Ne-au urmărit.
Au urmărit-o pe mama voastră.
Şi ne-au încolţit. Eram încolţiţi în dormitor.
Don!
Şi am văzut...
I-am văzut...
muşcând-o.
N-am putut face nimic.
Am încercat să mă întorc.
Era deja moartă.
Nu mai puteai să faci nimic?
Nu, nu mai puteam să fac nimic.
Am reuşit să scap.
Am fugit, am fugit şi iar am fugit...
Am ajuns la o tabără militară.
Restul îl ştiţi. Ştiţi c-am aşteptat în zona de carantină ca să vă întoarceţi.
Suntem fericiţi că încă eşti în viaţă.
Îmi pare rău.
Doyle...
- Doyle, nemernicule. - Nu te-am mai văzut niciodată aşa de alb.
- Du-te dracului. - Bună dimineaţa.
Da, du-te naibii, omule. Visam şi eu frumos.
Duminică după-masă, cer senin, eram în pat cu soţia...
şi acum m-am întors în buda asta.
- Ştiu, omule. - Da?
Am visat şi eu la fel despre soţia ta.
- Nu te mai prosti cu mine. - Pleacă de-aici.
- Bine. Data viitoare o să te-mpuşc. - Bine, ne vedem mai târziu, familistule.
Ţi-am spus că o să te împuşc.
Ce-o fi la televizor în seara asta?
Eşti în regulă? Ai avut un coşmar?
Îmi fac griji că o să uit cum arată.
N-o să uiţi.
Nici măcar nu am o poză cu ea.
N-o s-o uiţi.
Promiţi?
Da.
Andy, ne-am pus de acord. Ai auzit ce-au spus.
Sunt numai câini şi şobolani acolo. Mergem să luăm ce vrem şi ne întoarcem.
- Trebuia să-i fi spus tatei. - E în regulă. Ai încredere în mine.
Nici n-o să-şi dea seama c-am plecat.
Voi unde vă duceţi?
Baza, răspunde. Avem doi hoinari care s-au strecurat pe la poarta de nord.
- Câini vagabonzi? - Nu, căţeluşi.
- Da! - Da!
Da! Da!
Londra e a mea!
De asta avem nevoie.
Da, dacă ar avea şi cheile.
Aşteaptă-mă aici.
Să mergem.
Poftim.
Tam!
Tam?
Tammy, eşti acolo?
Tam?
Tammy!
Tammy, asta-i chiar o prostie. Nu eşti amuzantă.
Ştiam eu.
Mă răneşti!
Nu! Nu! Nu! Nu!
Nu, nu te duce! Nu!
Nu!
Doyle.
Ţi-am găsit căţeluşii.
Nu!
Daţi-vă de pe mine!
Îmi cer scuze pentru toate măsurile astea de precauţie.
E protocolul standard pentru orice supravieţuitor,
cu toate că n-am mai fost nevoiţi s-o facem de ceva timp.
Ultimul supravieţuitor pe care l-am găsit a fost acum două luni.
Poţi să-mi spui ceva despre cum ai reuşit să rămâi în viaţă
atâta timp?
Ştii dacă mai sunt şi alţi supravieţuitori?
Bine.
Voi lua doar o probă de sânge.
N-o să doară.
Ai intrat în contact direct cu cei infectaţi?
Bine.
Vreau să-mi văd copiii.
Bineînţeles.
- Domnule Harris. - Da.
- V-am găsit copiii. - Slavă Domnului. Vă mulţumesc din suflet.
V-am găsit şi soţia.
Mă pot auzi?
- Deci, ce credeţi voi doi că faceţi? - Ai spus c-ai văzut-o murind.
- Poftim? - Ai spus c-ai văzut-o murind!
- Nu am spus asta. - Ba da, asta ai spus.
Nu am folosit cuvintele astea.
Asta e... nu ştiu. E confuz, ştiţi?
E foarte greu pentru voi să vă imaginaţi, ştiţi?
- E prea greu de explicat. - Încearcă să ne explici, tată! Încearcă!
Să-ncerc? Ce vreţi să spun? Am crezut că am văzut-o pe mama... murind.
Altfel nu v-aş fi spus asta. Eram sigur.
Uitaţi, nu sunt sigur ce se întâmplă acum...
dar e bine, da?
Asta-i ideea. Mama e în viaţă.
Vreau să o văd!
Nu-i nicio urmă de îndoială, domnule.
Are virusul. E infectată.
De ce nu prezintă niciun simptom?
- Nu ştiu. - Speculează.
O anomalie genetică ce acţionează pe post de imunitate naturală?
Dar virusul e încă în sângele şi în saliva ei, aşa că practic nu e imună.
E o purtătoare.
Vrei să spui că poate să infecteze alţi oameni?
Da, domnule. Cu siguranţă.
Dacă femeia asta are imunitate naturală, este extrem de valoroasă.
Sângele ei poate conţine cheia către un vaccin, poate chiar către un antidot.
Alice.
Bună, scumpo.
Îmi pare aşa de rău. Eram speriat.
Nu trebuia să fi fugit.
Eram speriat.
Iartă-mă, te rog.
Vă rog, domnule. Ne trebuie timp s-o studiem.
Trebuie să-i mai facem nişte teste.
Puteţi face teste pe cadavrul ei, doamnă maior.
Te iubesc, Don.
Da.
Doamne, şi eu te iubesc.
Don!
Frecvenţele libere către camera de control. Camera de control, sunt generalul Stone.
Toate forţele de sub comanda mea
să se pregătească să execute Codul Roşu la semnalul meu.
- Am înţeles. - Am înţeles.
Opriţi-vă, opriţi-vă, opriţi-vă, toate unităţile.
Raze de soare în 30 de secunde.
A izbucnit infecţia în sectorul medical. Toate unităţile au voie să deschidă focul.
Am înţeles.
Deschideţi căile de comunicaţie cu echipajele din aer.
- Pregătiţi zonele de carantină. - Mutaţi civilii în zonele de carantină.
Personalul de comandă în zona de carantină. Confirmăm ordinul de închidere.
Ordinul de închidere confirmat.
Executaţi Codul Roşu.
Flynn, răspunde. Flynn, ai auzit Codul Roşu sau îmi pierd eu minţile?
Şi eu voiam să te întreb acelaşi lucru.
Atenţiune!
Totul e în regulă. Nu vă faceţi griji. Mă întorc imediat.
- Probabil că nu e nimic. - Tam, nu părea să nu fie nimic.
A spus că se întoarce imediat.
Sunteţi teferi? Să mergem.
Haideţi.
- Hai, hai, hai! Să mergem! - Andy, ţine-mă de mână.
Bine, hai. Mişcaţi-vă.
Haideţi, oameni buni. Haideţi.
- Nu vă împingeţi! - Toţi civilii se duc în zona de carantină.
Copiii aceştia sunt cu mine.
E foarte important ca ei să fie protejaţi. Trebuie să-i scot de aici imediat.
- Nu sunt excepţii, e Cod Roşu. - Ştiu ce este. Numele meu e...
- Andy! - Scarlet!
Andy!
- Tammy! - Andy!
- Andy, stai! - Scarlet!
- Aşteaptă, Andy! Venim! - Calmaţi-vă. Calmaţi-vă, acum.
Mergeţi spre înainte. Mergeţi spre capătul camerei.
Mişcaţi-vă. Hai, hai, hai. Haideţi.
- Credeţi că e un exerciţiu? - Sigur că nu. Cineva a văzut un infectat.
Mişcaţi-vă. Aşa. Bun, bun. Să mergem.
- De ce ne încuiaţi aici? - E pentru propria voastră siguranţă.
- Păziţi uşa. N-o încuiaţi. - E pentru propria voastră siguranţă.
- Trebuie să-l găsim pe Andy. - O să-l găsim.
- Închideţi zonele cu civili. - Sectorul 1 e închis.
- Sectorul 8 e închis. - Sectorul 3 e închis.
Pornim iluminatul de urgenţă Se autorizează folosirea forţei neletale.
Toţi lunetiştii la posturi.
- Forţele terestre la centrul medical. - Forţele terestre la centrul medical.
Sectorul 1 acoperit.
Toată lumea să rămână calmă.
Tată.
Nu! Tatăl meu... tatăl meu!
E aici înăuntru!
Nu!
Zona de carantină, zona de carantină, mişcaţi-vă spre poziţii.
Nu!
Am înţeles, îi omor doar pe cei infectaţi.
Recepţie. Doar pe cei infectaţi.
Spre dreapta. Am deja doi la pământ.
Atenţie la cei care nu sunt inamici.
Nu am culoar de tragere.
Chestia asta e nenorocită rău.
Avem un grup chiar în faţă.
- Avem unul în dreapta. - La pământ, am patru.
Am împuşcat 16.
Am doi lângă Jeep.
- Iisuse! - Nu disting ţintele.
Se mişcă! Se mişcă! Merge spre dreapta! Merge spre dreapta!
Nu găsesc ţinta numită.
Nu pot fi exact.
Whisky-3, de ce ai oprit focul? Răspunde.
Abandonaţi focul selectiv.
Trageţi în tot ce mişcă. Ţintele sunt acum la alegere.
Am pierdut controlul.
Către toate unităţile, sunt comandantul medical Sierra Lima.
Vă rog să căutaţi un băieţel de 12 ani cu numele de Andy.
Dacă este găsit, trebuie evacuat imediat din zona de carantină.
Trebuie să-l găsim pe Andy.
- Trebuie să-l găsim! - E în regulă. E în regulă.
O să-l găsim, da? O să-l găsim, promit.
O să-l scot de aici.
O să vă scot pe amândoi de aici. Ai încredere în mine.
- Lovitură nouă. - Abandonaţi focul selectiv.
- Ai confirmarea ordinului? - Trageţi în toţi cei de la sol.
Fără excepţii. Repet, fără excepţii.
Hai!
Am omorât trei. E unul de-al nostru acolo. La dreapta.
- Îi omor. - Sectorul din stânga, spre dreapta.
Puştiule! Vino aici!
- L-am prins. - Omoară-l, atunci. Omoară-l.
Doyle, am doi nemernici în spate!
Drace.
Drace!
Tam?
Asta-i o nebunie.
- Ce se întâmplă? - Îi împuşcă pe toţi.
- De ce? Nu are nici o logică. - Ba e foarte logic.
E Cod Roşu.
L-am văzut pe tata.
Unde?
E unul din ei.
Primul pas, uciderea celor infectaţi.
Pasul al doilea, carantina.
Dacă şi carantina eşuează...
pasul al treilea, exterminarea.
Acum nu se vor opri până când nu vor muri cu toţii.
Şi ce facem?
Eu nu stau aici degeaba să fiu exterminat.
Trebuie să ieşim de aici.
Dacă facem un pas pe uşa aceea,
dacă nu ne omoară cei infectaţi, o vor face lunetiştii.
Nu ai de ales, prietene.
Acum e întuneric afară.
Trăgătorii pot vedea prin luneta cu infraroşu,
dar măcar sunteţi protejaţi într-o oarecare măsură de cei infectaţi.
Însă dacă vreţi să aşteptaţi răsăritul, sunteţi ca şi morţi.
Tu cine eşti?
Sergentul Doyle, din unitatea Delta de pe acoperiş.
De ce nu eşti la postul tău?
Tu de ce nu eşti?
Voi faceţi ce vreţi, dar eu mă car dracului de aici.
Veniţi?
Bun, să mergem.
- Se trage mai puţin. - Poate au reuşit să stabilizeze situaţia.
Sau au rămas mai puţini lunetişti.
Ascultaţi. Vreau să fiţi cu ochii doar la mine, da?
În clipa când am fugit, să fiţi ca umbrele mele, bine?
Întoarce-te. Ai grijă la ea.
Gata? Să mergem.
Rămâneţi aici.
Doyle, răspunde.
- Flynn, spune. - Doyle, unde naiba eşti, omule?
- Sunt la sol în Districtul 1. - Rahat. Schimbă frecvenţa.
Recepţionat.
Ce mama dracului cauţi acolo? Te paşte un mare necaz.
- Avem deja necazuri mari. - Nu glumesc. E mai grav.
Cartierul general al aviaţiei a primit ordin să bombardeze Districtul 1.
- Ce repede. - Situaţia a scăpat de sub control.
Nu vor să rişte. Dacă nu ieşi rapid din zona ţintă, o să fii prăjit.
- Cât mai avem? - Sunt deja pe drum. Ai 4 minute maximum.
Dar ascultă. Este un loc de aterizare bun în Parcul Regentului.
Acolo ne întâlnim.
- Vorbim mai târziu. - Aşa sper şi eu, Doyle.
În regulă, trebuie să fugim. Repede şi neobservaţi, bine?
Urmaţi-mă. Să mergem.
- Lunetişti! Jos! Lunetişti! - Înapoi! Înapoi! Înapoi!
Înapoi! Înapoi!
Andy, înapoi!
- Înapoi! - Andy, intră!
- Rahat. - Drace!
E-n regulă. E doar o rană superficială.
A tras mai multe focuri şi a nimerit doar o dată.
Doar provoacă panică, nu e lunetist adevărat.
Bun.
- Cum te cheamă? - Sam.
Bine, Sam. Vino aici. Apropie-te. Vezi uşa aceea?
Vreau să fugi cât de repede poţi şi în zig-zag, da?
Să nu te opreşti pentru nimic în lume.
- Vrei să fiu momeala? - El va trage în tine, dar va rata.
Îşi va trăda poziţia. Asta înseamnă că pot trage în el. Eu nu voi rata.
- Ţi-ai pierdut minţile. - Dă-te înapoi.
În două minute o să murim cu toţii. Vrei asta?
Nu!
Andy!
Drace!
Bună treaba, puştiule.
- Gardul! - Ai grijă, ai grijă. În spatele meu.
Hai! Hai! Hai!
Haideţi. Haideţi, haideţi!
Săriţi!
Redfox 1 către Whisky.
Mişcaţi-vă! Vom fi mai în siguranţă sub râu.
Hai! Hai!
Haideţi! Haideţi!
Fugiţi! Fugiţi!
Aduceţi unităţile biologice. Avem persoane în afara zonei de carantină
Unităţile biologice, recepţionat.
Folosirea armelor chimice a fost autorizată.
Repet, armele chimice au fost autorizate.
Rămâneţi aproape.
Ne-au abandonat din nou.
Crezi că mama e încă în viaţă?
Nu şi de data asta.
- Eşti cam palid. - Mi-e puţin greaţă de la sânge.
Tot nu mi-ai răspuns la întrebare.
De ce ţi-ai părăsit postul.
Când l-am luat pe băiat în cătarea armei.
Acum nu mai reprezintă o ţintă.
Când am fost despărţiţi...
Am crezut că te-am pierdut şi pe tine.
Nu vom mai fi despărţiţi iarăşi.
Vom rămâne împreună, orice s-ar întâmpla.
Orice s-ar întâmpla.
Totul s-a dus dracului.
Ai auzit comunicaţiile radio. Suntem terminaţi.
În orice caz, ce e cu tine?
Tu de ce naiba eşti aici?
Mama lor avea caracteristici neobişnuite ale sângelui.
Avea un fel de imunitate naturală la virus.
Nu toate trăsăturile genetice se transmit generaţiilor următoare, să ştii.
Pot trece peste o generaţie sau pot chiar dispărea, dar...
Dar ei le-ar putea avea.
Există o posibilitate.
Deci vieţile lor sunt mult mai valoroase decât a mea.
Sau decât a ta.
Am înţeles.
Doyle!
- Flynn, spune. - Ai reuşit!
Ştiam eu că vei reuşi. Ascultă.
Mă îndrept chiar acum spre tine, dar ai grijă.
Au fost văzuţi infectaţi care au scăpat bombardamentelor.
- Spune-mi în cât timp ajungi. - În jur de 60.
- Minute? - Nu. Secunde.
În regulă, copii. Haideţi!
Lăsaţi-vă jos! Jos! Jos!
V-am văzut. Mă apropii!
Iisuse, Doyle, sunteţi mai mulţi. Cine naiba-s oamenii ăia?
Doyle! Cine naiba-s oamenii ăia?
Nu-i pot lua. O să fim distruşi încă din aer dacă încerc să aterizez la bază.
Nu, nu, nu-i duce la bază! Du-i dincolo de Canalul Mânecii!
Poftim?
Trebuie să-i scoatem pe copiii ăştia de aici.
Treci naibii înăuntru, Doyle! Nici nu mă gândesc să-i iau!
- Scoate-mă de aici! - Sam, vino înapoi!
Hei, dă-te dracului jos! Dă-te dracului de pe talpa mea!
- Vrei să zbori cu mine, nenorocitule? - Sam!
Haide!
Drace!
O să murim aici! Fă ceva!
Vreţi să ne-o tragem?
Haideţi, nenorociţilor!
Sus! Fugiţi! Mişcaţi-vă!
Nu vă uitaţi înapoi! Înaintaţi!
Mergeţi.
Du-te dracului!
Doyle, răspunde! Doyle!
Trebuie să ajungi la loc sigur. Du-te la stadion. Ia-i pe oamenii ăia.
Nu-i iau.
Flynn, răspunde. Flynn, ştiu că mă auzi.
Lasă-l dracului de Cod Roşu şi de lanţ ierarhic.
Am nevoie de o extracţie.
Sper să fii la punctul de întâlnire, fiindcă noi vom fi.
Eşti bine? Da?
Pun pariu că eşti obosit, nu? Şi eu.
Bun, am nevoie să mă ajuţi, da? Ajută-mă cu sora ta. Da?
Hai. Trebuie să plecaţi. Trebuie să plecaţi.
Hai, hai, hai, hai, hai, hai!
Gaz toxic! Înapoi! Înapoi!
- Tammy, Andy, urcaţi în maşină! - E gaz toxic! Fugiţi! Haideţi!
Haideţi, urcaţi în maşină! Urcaţi în maşină!
Hai! Urcaţi! Urcaţi!
Urcă, Andy!
Hai, hai, hai!
Încuiaţi uşile!
Închideţi gurile de aerisire!
- Nu porneşte! - O să fim bine, mai încearcă.
Nu porneşte!
Haide, haide, haide. Mai încearcă. Mai încearcă!
- Nu porneşte! Nu porneşte! - Băga-mi-aş!
- Nu porneşte! - Bag-o în viteză şi calcă ambreiajul.
Dai drumul la ambreiaj când îţi zic eu, da? Să-i duci la stadion, da?
Ţineţi-vă capul la cutie.
Ne vedem acolo.
Bine.
- Doyle! - Doyle!
Acum! Acum!
Hai! Hai!
Hai!
Dumnezeule...
Bine.
Drace!
- Scarlet! - Drace!
Trag în noi!
Ţineţi-vă bine.
Rahat.
Bun, să mergem.
Haideţi, pe aici.
Ţineţi-vă bine de balustradă.
Aveţi grijă.
Bun.
E în regulă. Pot vedea. Pot vedea.
Mergeţi în jos.
Bun.
Mergeţi tot înainte.
Sprijiniţi-vă de perete.
Vă descurcaţi foarte bine. Vă descurcaţi de minune.
Bun, înapoi! Înapoi, lângă perete!
Aşa. Bun.
Staţi aproape unul de altul. Puţin mai la dreapta, Andy.
E în ordine. Pot vedea. E bine. Am deschis vizorul în infraroşu.
Foarte bine. Ţineţi-vă de balustradă. Mergeţi încet pe scări, da?
Opriţi-vă! Opriţi-vă! Opriţi-vă acum!
Bun, Tammy, la stânga ta. Bun.
Bun, bravo. Drept înainte. Uşurel. Mai încet.
Stai pe loc! Stai pe loc, scumpo. E în regulă. Da?
Ţine-te de cealaltă balustradă, da? Mergi în dreapta ta.
- Scarlet, nu văd nimic! - Mergi în dreapta ta.
Încearcă să-l ocoleşti... Pune piciorul in faţa ta, da? Bravo.
Ţine-te de balustradă. Cu grijă!
Tammy!
Andy!
Unde eşti?
Andy! Unde eşti? Andy!
Răspunde-mi!
Unde eşti?
Tammy!
- Unde eşti? - Scarlet!
- Tammy, vin imediat. Sunt chiar aici. - Scarlet, l-am pierdut pe Andy!
- Sunt chiar aici. - L-am pierdut pe Andy.
Aşa. Vino încet spre mine.
L-am pierdut pe Andy.
O să-l găsim pe Andy.
Scarlet!
Andy!
Unde eşti?
Scarlet.
Tammy?
Scarlet?
Nu!
Don!
Rămânem împreună, orice s-ar întâmpla.
- Nu! - Andy!
Andy, nu!
Nu! Andy!
Andy! Andy!
Nu!
Andy!
Tam, acum sunt unul de-al lor?
Nu.
Nu, nu eşti.
Opriţi-vă!
Unde-i Doyle?
Suntem doar noi.
Haideţi.
Urcaţi. Haideţi!
28 de zile mai târziu.
Vous m'entendez?
Mă auziţi?
Mă auziţi? Alo? Mă auziţi?
E cineva acolo?
Avem nevoie de ajutor.
Rępondez. Rępondez.
Traducerea şi adaptarea: veveriţa_bc, adio67 & VocaTeam b.v.
www.titrări.ro sincronizata de fcf
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro