300- EROII DE LA TERMOPILE
Traducerea şi adaptarea: adio67
Când s-a născut băiatul...
... precum toţi spartanii, a fost cercetat.
Dacă ar fi fost considerat mic sau firav, sau bolnav sau diform...
... ar fi fost aruncat.
Încă de când se putea ţine pe picioare, a fost botezat în focul luptei.
Învăţat să nu se retragă şi să nu se predea niciodată.
Învăţat că moartea pe câmpul de luptă în serviciul Spartei...
... era gloria supremă ce o putea realiza în viaţă.
La vârsta de şapte ani, după cum se obişnuia în Sparta...
... băiatul a fost luat de lângă mama sa şi aruncat într-o lume a violenţei.
Creată în trei sute de ani de societatea războinicilor spartani...
... pentru a obţine cei mai buni soldaţi pe care îi cunoscuse lumea.
Înălţarea, după cum i se spune, îl forţează pe băiat să lupte.
Îl înfometează, îl forţează să fure...
... şi dacă e necesar, să ucidă.
Cu bâta şi biciul a fost băiatul pedepsit...
... învăţat să nu arate suferinţă sau milă.
În mod constant era încercat, aruncat în sălbăticie.
Lăsat să-şi arate iscusinţa şi voinţa împotriva furiei naturii.
Era iniţierea lui...
... timpul petrecut în sălbăticie...
... căci avea să se întoarcă la oamenii săi spartan...
... sau să nu se mai întoarcă deloc.
Lupul începe să-i dea târcoale băiatului.
Gheare întunecate ca oţelul...
... blana neagră ca noaptea.
Ochii sclipindu-i roşiatici...
... bijuterii din adâncul Iadului însuşi.
Lupul uriaş adulmecă...
... savurând mirosul mesei ce are să-i vină.
Nu frica îl cuprinde...
... ci doar o ascuţire a simţurilor.
Aerul rece din plămânii săi.
Pini şfichiuiţi de vânt la căderea nopţii.
Mâinile sale sunt neclintite.
Forma sa...
... perfectă.
Astfel băiatul, considerat mort...
... revine la ai săi, în sacra cetate a Spartei, drept rege!
Regele nostru, Leonidas!
Au trecut mai bine de 30 de ani de la lupul din frigul iernii.
Acum, ca şi atunci, o bestie se-apropie.
Răbdătoare şi încrezătoare, savurând prada ce are să-i vină.
Însă această bestie e formată din oameni şi cai...
... săbii şi lăncii,
O armată de sclavi ce nu poate fi imaginată gata să devoreze micuţa Grecie.
Gata să nimicească singura speranţă a lumii la raţiune şi dreptate.
O bestie se-apropie...
... iar Regele Leonidas însuşi a provocat-o.
Asta e.
Acum, cu cât transpiri mai mult aici, cu atât o să sângerezi mai puţin in luptă.
Tatăl meu m-a învăţat...
... că frica e mereu prezentă.
Dar acceptând-o...
... vei fi mai puternic.
Regina mea.
Un emisar persan îl aşteaptă pe Leonidas.
Până la urmă...
... adevărata putere a spartanului este războinicul de lângă el.
Aşa că respectă-l şi onorează-l, şi vei fi tratat la fel.
Mai întâi...
... să lupţi cu capul. - Apoi să lupţi cu inima.
Ce este?
Te aşteaptă un mesager persan.
Să nu uiţi lecţia de azi.
- Respect şi onoare. - Respect şi onoare.
Sfetnicule Theron, iată că ai devenit şi tu util măcar o dată.
Iubita mea regină şi rege, eu doar le ţineam companie oaspeţilor voştri.
Sunt convins.
Înainte să deschizi gura, persanule...
... află că în Sparta toată lumea, chiar şi emisarul unui rege...
... răspunde de ceea ce rosteşte.
Şi-acum, ce mesaj aduci?
Pământ şi apă.
Ai venit tocmai din Persia pentru pământ şi apă?
Nu face pe sfiosul sau pe prostul, persanule.
În Sparta nu ţi se permite niciuna din astea.
Ce o face pe această femeie să creadă că poate vorbi printre bărbaţi?
Pentru că doar femeile spartane dau viaţă bărbaţilor adevăraţi.
Să mergem puţin să ne răcorim limbile.
Dacă vă preţuiţi vieţile mai presus de distrugerea voastră totală...
... ascultă cu atenţie, Leonidas
Xerxes cucereşte şi controlează tot ce-i cade sub ochi.
Conduce o armată atât de mare încât pământul se zguduie când mărşăluieşte.
E atât de vastă, încât râurile seacă la trecerea ei.
Tot ceea ce doreşte Regele-Zeu Xerxes e asta:
O simplă ofrandă de pământ şi apă...
... chezăşia supunerii Spartei sub voinţa lui Xerxes.
Supunere.
Asta ar fi o mică problemă.
Vezi tu, circulă zvonul...
... că atenienii te-au refuzat deja.
Şi dacă acei filozofi şi iubitori de băieţi au gasit un asemenea curaj, atunci...
- Trebuie să fim diplomaţi. - Şi, desigur, spartanii...
... au şi ei o reputaţie la care trebuie să se gândească.
Alege-ţi cu grijă următoarele vorbe, Leonidas.
Ar putea fi ultimele tale cuvinte ca rege.
"Pământ şi apă."
Nebunule. Eşti nebun!
Pământ şi apă.
Vei găsi destul din amândouă acolo jos.
Nimeni, persan sau grec, nimeni nu ameninţă un emisar.
Aduci coroanele şi capetele regilor cuceriţi pe treptele oraşului meu.
Îmi insulţi regina.
Îmi ameninţi poporul cu sclavia şi moartea.
Eu mi-am ales cu grijă cuvintele, persanule.
Poate şi tu trebuia să faci la fel.
Asta e blasfemie. E nebunie!
Nebunie?
Asta e Sparta!
Bun venit, Leonidas.
Te aşteptam.
Eforii, preoţii vechilor zei.
Porci diformi.
Mai mult animale decât oameni.
Animale pe care chiar şi Leonidas trebuie să le mituiască şi să le implore.
Căci nici un rege spartan nu a plecat la luptă fără binecuvântarea eforilor.
Persanii susţin că forţele lor se ridică la ordinul milioanelor.
Spre binele nostru, sper că exagerează.
Dar fără îndoială, ne confruntăm cea mai mare armată adunată vreodată.
Înainte de a-ţi face auzit planul...
... ce ne oferi?
Ne vom folosi abilitatea noastră superioară de luptă...
... şi terenul Greciei însăşi pentru a-i distruge.
Vom mărşălui către nord, spre ţărm, unde mă voi asigura...
E luna august, Leonidas. Se apropie Luna plină.
Vechiul şi sacrul festival.
Sparta nu va purta niciun război cât se va ţine Carneia.
Sparta va fi incendiată!
Soldaţii săi vor muri în luptă...
... iar femeile şi copiii vor ajunge sclavi sau chiar mai rău.
Acum, vom bloca atacul persanilor pe ţărm...
... reconstruind marele Zid Focian.
Şi de acolo, îi vom împinge în trecătoarea pe care o numim Porţile de Foc.
În acel coridor îngust, numărul lor nu va mai conta.
Fiecare val al atacului persan...
... se va izbi de scuturile spartane.
Pierderile suferite de Xerxes vor fi atât de mari,
soldaţii săi vor fi atât de demoralizaţi...
... încât va fi nevoit să abandoneze campania.
Trebuie să consultăm oracolul.
Încrede-te în zei, Leonidas.
Aş prefera să credeţi în judecata voastră.
Blasfemiile tale...
... ne-au costat deja prea mult.
Nu te baza pe ele.
Vom consulta oracolul.
Mistici bătrâni şi bolnavi.
Rămăşiţele inutile ale unor timpuri dinaintea ridicării Spartei din beznă.
Rămăşiţe ale unei tradiţii fără sens.
Tradiţie pe care nici măcar Leonidas nu o poate sfida...
... căci trebuie să respecte cuvântul eforilor.
Aşa e legea.
Şi niciun spartan, nobil sau om de rând, bărbat sau femeie...
... sclav sau rege, nu e mai presus de lege.
Eforii le aleg doar pe cele mai frumoase fete spartane...
... pentru a locui cu ei drept oracole.
Frumuseţea le este blestemul...
... caci bătrânii nenorociţi au nevoi de bărbat...
... şi suflete la fel de întunecate ca iadul.
"Roagă-te vânturilor...
... Sparta va cădea.
Întreaga Grecie va cădea.
Nu te încrede în oameni...
... cinsteşte-i pe zei.
Respectă Carneia."
Coborârea regelui e mai grea.
Plini de sine, porci diformi.
Mizerabili, morbizi, putrezi...
... corupţi.
Acum sunteţi în graţiile Regelui-Zeu...
... oameni înţelepţi şi sfinţi.
Da.
Şi când Sparta va arde, voi vă veţi scălda în aur.
Vă vor fi aduse oracole noi...
... zilnic...
... din toate colţurile imperiului.
Buzele tale pot duce mai departe ceea ce au început degetele.
Sau oracolul ţi-a estompat şi dorinţa?
E nevoie de mai mult decât vorbele unei fete adolescente bete...
... pentru a-mi estompa dorinţa pentru tine.
Atunci, de ce eşti aşa distant?
Pentru că îmi pare că...
... deşi e sclava şi prizoniera unor bătrâni libidinoşi...
... vorbele oracolului ar putea primejdui tot ceea ce îndrăgesc eu.
De asta regele meu n-are somn şi părăseşte căldura patului său?
Vorbele unei singure femei ar trebui să afecteze starea de spirit a soţului meu.
Şi acelea sunt ale mele.
Şi ce trebuie să facă un rege pentru a-şi salva lumea...
... dacă tocmai legile pe care a jurat să le apere îl obligă să nu facă nimic?
Nu te-ntreba ce-ar trebui să facă un spartan...
... un soţ sau un rege.
Mai bine te-ai întreba, iubitule...
... ce-ar trebui să facă un om liber?
- Sunt toţi? - Aşa cum ai cerut. Trei sute.
Toţi au fii născuţi care să le poarte numele.
Suntem alături de tine, măria ta.
Pentru Sparta. Pentru libertate.
Până la moarte.
El fiul tău.
E prea tânăr ca să fi cunoscut căldura unei femei.
Am alţi fii care îi pot lua locul.
Astinos e la fel de curajos şi de pregătit ca oricare.
Nu e mai tânăr decât noi atunci când mi-ai stat alături în luptă.
Eşti un bun prieten...
... dar un căpitan mai bun nu am.
Bunul meu rege.
Bunul meu rege, oracolul a grăit.
Eforii au vorbit. Nu trebuie să fie vreo luptă.
Aşa e legea, măria ta.
Armata spartană nu trebuie să meargă la război.
Şi nici nu va merge.
Nu am dat asemenea ordin.
Am venit aici într-o plimbare, să-mi dezmorţesc picioarele.
Aceşti 300 de soldaţi sunt garda mea personală.
Armata noastră va rămâne în Sparta.
Şi dumneata unde vei merge?
Nu mă gândisem la asta...
... dar fiindcă tot ai întrebat...
... cred că mă voi duce spre nord.
La Porţile de Foc?
Porniţi!
Ce să facem?
Ce putem face?
Ce puteţi face?
Sparta va avea nevoie de fii.
Spartanule!
Da, doamna mea.
Întoarce-te cu scut...
... sau pe scut.
Da, doamna mea.
"Adio, iubirea mea."
Nu i-o spune...
Nu-i loc pentru gingăşii...
... nu şi în Sparta.
Nu-i loc de slăbiciuni.
Doar cei rezistenţi şi puternici se pot numi spartani.
Doar cei rezistenţi. Doar cei puternici.
Mărşăluim...
... pentru pământul nostru, pentru familiile noastre,
pentru libertăţile noastre.
Mărşăluim.
Daxos.
Ce surpriză plăcută.
Această dimineaţă e plină de surprize, Leonidas.
- Am fost păcăliţi. - Nu pot fi mai mult de 100.
- Chiar e o surpriză. - Tăcere.
Asta nu e armata lor.
Am auzit că Sparta e pe picior de război şi eram dornici să ne unim forţele.
De cauţi vărsare de sânge, eşti binevenit să ni te alături.
Dar aduci doar o mână de soldaţi împotriva lui Xerxes?
Vad că m-am înşelat când am sperat că Sparta
va trimite cel puţin la fel de mulţi soldaţi ca noi.
Şi nu e aşa?
Tu de-acolo.
Ce meserie ai?
Sunt olar, domnule.
Şi tu, arcadianule. Tu ce meserie ai?
- Sculptor, domnule. - Sculptor.
- Iar tu? - Fierar.
Spartani! Care-i meseria voastră?!
Vezi, prietene?
Eu am adus mai mulţi soldaţi decât tine.
Nu se doarme în această noapte...
... nu şi regele.
Cei peste 40 de ani ai săi l-au condus...
... spre această clipă strălucitoare a destinului său...
... spre această încleştare a scuturilor şi a lăncilor...
... a săbiilor ce muşcă din carne şi sânge.
Unicul său regret...
... e că are atât de puţini de sacrificat.
Suntem urmăriţi.
Ne urmăreşte de când am plecat din Sparta.
Regele meu! Priveşte!
Ce s-a întâmplat aici?
Unde sunt oamenii?
Perşii.
Cred că au fost vreo douăzeci.
Au trimis iscoade.
Dar urmele acestea...
În spatele nostru!
Un copil!
Acum e linişte.
Ei...
Au venit cu fiare din ceţurile întunericului.
Cu ghearele şi colţii lor...
... i-au înşfăcat.
Pe toţi...
... în afară de mine.
Sătenii.
I-am găsit.
Oare zeii nu cunosc mila?
Suntem osândiţi.
Abţine-te.
Copilul a vorbit de duhurile persane, cunoscute din vremuri apuse.
Vânează sufletele oamenilor.
Nu pot fi ucise sau învinse.
Nu şi acest întuneric. Nu şi aceşti Nemuritori.
Nemuritori?
Le vom pune noi renumele la încercare.
Către Porţile de Foc mărşăluim.
Spre coridorul acela îngust mărşăluim...
... acolo unde numărul oamenilor lui Xerxes nu mai contează.
Spartanii, cetăţeni soldaţi, sclavi eliberaţi.
Greci viteji, cu toţii.
Fraţi, taţi, fii...
... mărşăluim.
Pentru onoare, pentru datorie, pentru glorie, mărşăluim.
Priviţi! Perşi.
În gura Iadului mărşăluim.
Hai să-i privim pe aceşti câini fără de mamă...
... cum sunt îmbrăţişaţi de iubitoarele braţe ale Greciei însăşi. Veniţi.
Adevărat.
Chiar pare să vină ploaia.
Zeus brăzdează cerul cu fulgere...
... şi izbeşte navele persane cu vânturi de furtună.
Glorios.
Un singur om e rezervat ca un adevărat spartan.
Numai el.
Numai regele nostru.
Majestate?
Majestate...
... curtea e un loc mai potrivit pentru o femeie măritată.
Mă tem că bârfele şi protocolul...
... sunt ultimele dintre grijile mele, sfetnicule.
Chiar e nevoie de atâta discreţie?
Cum pot avea încredere dincolo de pereţii propriei mele case?
Chiar şi aici, Theron are ochi şi urechi ce alimentează Sparta cu îndoială şi frică.
Vorbeşti de parcă întreaga Spartă ar unelti împotriva dumitale.
Mi-aş dori să uneltească doar împotriva mea.
Mulţi dintre sfetnicii noştri şi-ar da acordul să dăm tot ce avem...
... şi să-l urmăm pe Leonidas...
... dar trebuie să te arăţi în favoarea acestui lucru.
Ai putea aranja să vorbesc Sfatului?
Dacă vor motive, le voi oferi eu.
Ce anume, regina mea?
Libertatea nu e deloc gratuită.
Vine cu unul din cele mai mari costuri, cel al sângelui.
Mă voi strădui să întrunesc membrii Sfatului.
Voi avea grijă să audă ce ai de spus.
- Îţi rămân datoare. - Nu.
Leonidas e regele meu, la fel ca şi al tău.
Am văzut corăbiile acelea zdrobindu-se de stânci.
Cum e posibil?
Am văzut doar o fărâmă din monstrul armatei lui Xerxes.
Nu putem obţine o victorie aici.
De ce zâmbeşti?
Arcadianule...
... am luptat de nenumărate ori...
... şi totuşi nu am întâlnit un adversar care să-mi poată oferi...
... ceea ce noi, spartanii, numim "o moarte frumoasă".
Pot doar să sper că...
... acum că toţi războinicii lumii s-au adunat împotriva noastră...
... poate că există acolo jos unul pe măsura acestei sarcini.
Mişcaţi-vă!
Trageţi, câinilor!
Mişcaţi-vă!
Înainte, am spus!
Opriţi-vă aici!
Cine comandă aici?
Eu sunt emisarul...
... conducătorului întregii lumi...
... zeul zeilor, regele regilor...
... şi prin acea autoritate...
... vă poruncesc să mi-l arătaţi pe comandantul vostru.
Ascultaţi.
Credeţi că duzina aceea neînsemnată pe care aţi ucis-o ne sperie?
Dealurile acestea colcăie de iscoadele noastre.
Şi credeţi că jalnicul vostru zid va fi bun de ceva...
... decât să se dărâme ca
o grămadă de frunze uscate în vânt?
Strămoşii noştri au ridicat acest zid...
... folosind pietre străvechi din sânul Greciei însăşi.
Şi cu puţin ajutor spartan...
... iscoadele tale persane ne-au slujit drept mortar.
Veţi plăti pentru barbaria voastră!
Braţul meu!
Nu mai este al tău.
Du-te acum.
Ia-o din loc şi spune-i lui Xerxes al tău că aici înfruntă oameni liberi...
... nu sclavi.
Fă-o repede...
... înainte să ne hotărâm să ne mai mărim puţin zidul.
Nu.
Nu sclavi.
Femeile voastre vor fi sclave.
Fii voştri, fiicele voastre...
... bătrânii voştri vor fi sclavi!
Dar voi nu, nu.
La amiaza acestei zile, voi veţi fi morţi!
O mie de naţii ale Imperiului Persan se vor pogorî asupra voastră!
Săgeţile noastre vor acoperi Soarele!
Atunci vom lupta la umbră.
Zidul e solid.
Va avea sarcina să-i trimită pe perşi în Porţile de Foc.
Au găsit soldaţii vreo cărare care să ducă printre dealuri în spatele nostru?
Niciuna, măria ta.
Există un asemenea drum.
După versantul de vest.
E un drum vechi al păstorilor de capre.
Perşii l-ar putea folosi pentru a ne veni în spate.
Să nu te mai apropii niciun pas, monstrule!
Înţeleptule rege, cu umilinţă cer să mă asculţi.
- Te voi ucide acolo unde stai. - N-am dat asemenea ordin.
Iartă-l pe căpitan.
E un bun soldat...
... dar ii lipsesc manierele.
Nu e nimic de iertat, mărite rege. Ştiu cum arăt.
Porţi tunica stacojie a Spartei.
Eu sunt Ephialtes, născut în Sparta.
Dragostea mamei mele i-a determinat pe părinţii mei să fugă din Sparta...
... ca să nu fiu lepădat.
Scutul şi armura?
Ale tatălui meu, domnule.
Te implor, mărite rege să-mi permiţi...
... să izbăvesc numele tatălui meu slujindu-te în luptă.
Tatăl meu m-a antrenat să nu am frică, să fac scutul, suliţa şi sabia...
... parte din mine la fel ca inima ce-mi bate-n piept.
Voi onora armura tatei, nobile rege...
... slujindu-te pe tine în bătălie.
Frumoasă tehnică.
Voi ucide mulţi perşi.
Ridică-ţi scutul.
- Majestate? - Ridică scutul cât poţi de sus.
Tatăl tău trebuia să-ţi fi spus cum acţionează o falangă.
Noi luptăm...
... ca o unitate separată, impenetrabilă.
Asta e sursa puterii noastre.
Fiecare spartan îl protejează pe cel din stânga sa...
... de la coapsă la gât cu scutul său.
Un singur punct slab, şi falanga se sfarmă.
De la coapsă la gât, Ephialtes.
Îmi pare rău, prietene.
- Dar nu toţi pot fi soldaţi. - Dar eu...
- Dacă doreşti să ajuţi la victorie... - Da.
... adună cadavrele de pe câmpul de luptă, ai grijă răniţii, adu-le apă...
... dar cât despre lupta propriu-zisă...
... nu te pot folosi.
Voi...
Mamă! Tată! V-aţi înşelat!
Tu te înşeli!
Leonidas! Te înşeli!
Trimite-i pe focieni pe cărarea păstorilor de capre...
... şi rugaţi-vă zeilor ca nimeni să nu le spună perşilor de ea.
Cutremur.
Nu, căpitane.
Formaţii de luptă.
Aici îi vom reţine.
Aici vom lupta!
Aici vor muri!
Onoraţi aceste scuturi, băieţi!
Amintiţi-vă de această zi, oşteni...
... căci a voastră va rămâne pe vecie.
Spartani!
Depuneţi-vă armele!
Perşilor!
Veniţi şi luaţi-le!
Aşteptaţi!
Nu le oferiţi nimic...
... dar luaţi de la ei totul!
Staţi pe loc!
Împingeţi!
Doar atât puteţi?
Împingeţi! Împingeţi!
Acum!
Împingeţi!
Fără prizonieri!
Fără milă!
Par cam însetaţi!
Atunci să le dăm ceva de băut!
Către faleză!
Opriţi.
Un început al naibii de bun.
Acoperiţi!
Laşi persani.
- De ce naiba râzi? - Trebuia s-o spui.
- Ce? - "Luptăm la umbră".
Reveniţi.
Astăzi, niciun spartan nu va muri.
Uşurel, fiule.
Facem ceea ce am fost pregătiţi să facem...
... pentru ceea ce am fost crescuţi...
... pentru ceea ce am fost născuţi.
Fără prizonieri. Fără cruţare.
Un început bun.
- Mă temeam că nu vei veni. - Îmi cer iertare, fiul meu...
Face ce ştiu copiii cel mai bine. Te rog, nu te scuza.
Fiul tău va începe Înălţarea anul viitor.
Perioada aceasta e mereu dificilă pentru o mamă spartană.
Da, va fi greu. Dar de asemenea necesar.
Te vei adresa Sfatului peste două zile.
Soţul meu nu are două zile.
Gândeşte-te la aceste două zile ca la un dar.
Nu-i un secret că...
... Theron doreşte ceea ce controlezi.
Vocea lui trebuie s-o aduci la tăcere.
Fă-ţi-l aliat...
... şi vei obţine victoria ce-o doreşti.
Mulţumesc.
Eşti la fel de înţelept pe cât eşti de bun.
Aici era mama ta.
Ar trebui să-l supraveghezi mai bine dacă doreşti să ajungă rege într-o zi.
Ar fi o nenorocire dacă i s-ar întâmpla ceva
sau frumoasei sale mame.
Nu!
Tovarăşii noştri greci imploră să-şi încerce puterile cu perşii.
Bun.
Am ceva pentru ei care cred că e pe măsura lor.
Spune-i lui Daxos că vreau ca el...
... împreună cu douăzeci dintre cei mai buni ai lui
dornici, calmi şi pregătiţi de următoarea şarjă.
Rege Leonidas.
- Stelios, trage-ţi răsuflarea, băiete - Da, majestate.
Perşii se apropie.
Un contingent restrâns. E prea mic pentru un atac.
- Căpitane, te las pe tine la comandă. - Dar majestate...
Linişteşte-te, prietene.
Dacă mă asasinează pe mine, toată Sparta porneşte la război.
Roagă-te să fie atât de proşti.
Roagă-te...
... să avem noi norocul ăsta.
De altfel...
... n-avem niciun motiv să nu fim civilizaţi...
... nu-i aşa?
Niciunul, majestate.
Lasă-mă să ghicesc.
Tu trebuie să fii Xerxes.
Vino, Leonidas.
Hai să ne înţelegem.
Ar fi o pierdere regretabilă...
... ar fi o adevărată nebunie ca tu, curajosule rege...
... şi valoroşii tăi soldaţi să pieriţi...
... totul din cauza unei simple neînţelegeri.
Culturile noastre ar putea învăţa multe una de la alta.
N-ai observat?
Întreaga dimineaţă am făcut schimburi culturale cu voi.
Sunteţi o seminţie fascinantă.
Chiar şi acum eşti sfidător...
... ameninţaţi cu exterminarea şi-n prezenţa unui zeu.
Nu e înţelept să mi te opui, Leonidas.
Imaginează-ţi ce soartă cruntă îi aşteaptă pe duşmanii mei...
... când mi-aş sacrifica bucuros oricare din oameni pentru victorie.
Iar eu aş muri pentru oricare din oamenii mei.
Voi grecii vă mândriţi cu logica voastră. Îţi sugerez să faci apel la ea.
Gândeşte-te la frumoasele pământuri pe care le aperi cu atâta ardoare.
Imaginează-ţi-le transformate în cenuşă din capriciul meu.
Gândeşte-te la soarta femeilor voastre.
E clar că nu ştii cum sunt femeile noastre.
Aş fi putut foarte bine să le aduc pe ele aici,
din câte am văzut până acum.
Ai mulţi sclavi, Xerxes...
... dar puţini războinici.
Nu va trece mult până ce se vor teme de lancea mea...
... mai mult decât de biciul tău.
Nu de bici se tem ei...
... ci de puterea mea divină.
Dar sunt un zeu generos. Te pot face bogat fără măsură.
Te voi face comandantul suprem al întregii Grecii.
Îmi vei purta stindardul în inima Europei.
Rivalii tăi atenieni...
... îţi vor îngenunchea la picioare...
... dacă şi tu ai accepta să îngenunchezi în faţa mea.
Eşti generos...
... pe cât eşti de divin...
...o rege al regilor.
O asemenea ofertă numai un nebun ar refuza-o.
Dar...
Ideea cu îngenuncheatul este...
Vezi tu, măcelărirea atâtor oameni...
Mi-a provocat un cârcel neplăcut în picior...
... aşa că-mi va fi cam greu să îngenunchez.
Nu va exista glorie în sacrificiul tău.
Voi şterge până şi amintirea Spartei din istorie.
Fiecare bucăţică de pergament grecesc va fi arsă.
Fiecărui istoric grec şi fiecărui scrib i se vor scoate ochii...
... şi i se va tăia limba.
Simpla rostire a numelui Sparta sau Leonidas va fi pedepsită cu moartea.
Lumea nu va mai şti că aţi existat vreodată.
Lumea va şti că nişte oameni liberi au rezistat în faţa unui tiran.
Că cei puţini au rezistat în faţa celor mulţi.
Şi înainte ca această bătălie să se fi terminat...
... va şti că şi un rege zeu poate sângera.
Ai luptat bine azi...
... pentru o femeie.
La fel ca tine.
Poate că dacă voi fi rănit, vei putea să ţii pasul cu mine.
Poate că eram atât de mult în faţa ta că nu m-ai putut vedea.
Sau poate că stăteai ascuns în spatele thespanilor.
Invidia...
... nu te prinde, prietene.
Mai repede, băieţi!
Faceţi movila înaltă.
Dacă nu mă-nşel...
... ne aşteaptă o noapte cruntă.
Au executat dorinţa întunecată a regilor persani timp de 500 de ani.
Ochi întunecaţi ca noaptea.
Dinţi piliţi până la stadiul de colţi.
Fără suflet.
Garda personală a regelui Xerxes însuşi. Elita războinicilor persani.
Cel mai crunt corp de armată din întreaga Asie:
Nemuritorii.
Regele zeu trădase un viciu fatal:
Orgoliul.
Uşor de aţâţat, uşor de păcălit.
Înainte ca rănile şi oboseala să facă ravagii...
... regele mânios aruncă asupra noastră tot ce are mai bun.
Xerxes muşcase momeala.
Spartani, împingeţi!
Nemuritorii.
Le-am pus numele la încercare.
Tată!
Regele meu!
Arcadieni, acum!
Daţi-i drumul! Să le arătăm spartanilor de ce suntem în stare!
Daţi-i drumul!
Strigă sudalme...
... înjunghiind cu sălbăticie, mai degrabă bătăuşi decât războinici.
Crează o nemaipomenită harababură.
Bravi amatori, îşi joacă bine rolul.
Nemuritorii.
Pică testul regelui nostru.
Iar omul care-şi închipuia că este zeu...
... simte un fior foarte omenesc pe şira spinării.
Pentru regele nostru!
Şi pentru onoraţii noştri morţi!
Pe cine va mai îndrăzni Xerxes să trimită? Pe cine?!
Nimic nu ne mai poate opri acum!
Chiar şi regele îşi permite să spere la ceva în plus faţă de glorie.
O speranţă atât de nebunească. Şi totuşi, iată:
"Împotriva nesfârşitelor hoarde ale Asiei,
împotriva tuturor sorţilor potrivnici, putem reuşi.
Putem ţine Porţile Fierbinţi.
Putem învinge."
Zorii.
Biciurile plesnesc. Barbarii urlă.
Cei din spate strigă, "Înainte!".
Cei din faţă strigă "Înapoi!".
Ochii noştri asistă la grotescul spectacol...
... eliberat din cele mai întunecate colţuri ale imperiului lui Xerxes.
Când forţa muşchilor a dat greş...
... au apelat la magie.
O sută de seminţii au tăbărât asupra noastră, armatele întregii Asii.
Îngrămădite în acest îngust coridor, numărul lor nu mai contează.
Cad cu sutele.
Trimitem leşurile şi inimile fragile înapoi la picioarele lui Xerxes.
Regele Xerxes e nemulţumit de generalii săi.
Îi disciplinează.
Xerxes dezlănţuie monştrii aduşi din cealaltă parte a lumii.
Sunt bestii neîndemânatice...
... iar grămada de perşi morţi e cam alunecoasă.
- Mai eşti aici? - Cineva trebuie să-ţi ţină spatele.
Nu acum, sunt puţin ocupat.
Regrupaţi-vă!
Astinos!
Băiete!
Astinos!
Nu!
Ziua se încheie.
Pierdem puţini...
... dar fiecare căzut e un prieten, sau o rudă iubită.
Văzând trupul decapitat al tânărului său fiu...
... căpitanul îşi pierde cumpătul.
Înnebuneşte, e beat de sânge.
Urletele de durere ale căpitanului la pierderea fiului său...
... sunt mai înspăimântătoare pentru duşman decât cele mai grozave tobe de luptă.
E nevoie de trei soldaţi pentru a-l opri şi a-l aduce înapoi printre ai noştri.
Ziua e a noastră.
Niciun cântec nu răsună.
Zeii au fost amarnici când te-au modelat astfel, prietene Ephialtes.
Şi spartanii...
... au fost la fel de amarnici când te-au respins.
Dar eu sunt milostiv.
Tot ce ţi-ai putea dori vreodată...
... orice fericire ce ţi-o poţi imagina...
... toate plăcerile pe care grecii şi falşii tăi zei ţi le-au refuzat...
... eu ţi le voi acorda.
Căci eu sunt milostiv.
Acceptă-mă drept regele şi zeul tău.
Da.
Condu-mi soldaţii pe cărarea ascunsă
ce duce în spatele blestemaţilor de spartani...
... iar bucuriile tale vor fi nesfârşite.
Da! Vreau totul.
Bogăţie. Femei.
Şi încă ceva...
... vreau o uniformă.
S-a făcut.
Vei afla...
... că sunt milostiv.
Spre deosebire de crudul Leonidas, care ţi-a cerut să stai în picioare...
... eu îţi cer doar...
... să îngenunchezi.
Frumoasă noapte.
Da, însă nu te-am chemat să discutăm fleacuri, Theron.
Sunt convins.
Cu mine n-ai irosit niciodată cuvintele.
Îţi pot oferi ceva? O băutură, poate?
E otravă?
Regret că te dezamăgesc, e doar apă.
Am auzit că s-a aranjat să apari în faţa Sfatului.
Da.
Am nevoie de ajutorul tău pentru a câştiga voturi
pentru a trimite armata în nord, după rege.
Da.
Îmi şi imaginez, amândoi stând împreună.
Eu, politician. Tu, războinică. Vocile noastre la unison.
Dar de ce aş dori asta?
Ar dovedi că ţii la un rege care luptă pentru apa ce-o bem noi acum.
Adevărat.
Dar aici e vorba de politică, nu de război.
Leonidas e un idealist.
Îi cunosc prea bine pe cei de teapa ta.
Ai trimis oamenii să fie măcelăriţi pentru câştigul tău.
Soţul tău, regele nostru, a dus 300 din cei mai buni soldaţi ai noştri la măcel.
Ne-a încălcat legile şi a plecat fără consimţământul Sfatului.
- Eu sunt doar un realist. - Eşti un oportunist.
Eşti la fel de nesăbuită ca Leonidas
de crezi că bărbaţii nu au vreun preţ pe lumea asta.
Nu toţi oamenii sunt creaţi egali. Acesta e codul spartan, mica mea regină.
Îţi admir pasiunea.
Dar să nu crezi că tu...
... o femeie, deşi eşti regină,...
... poţi veni în faţa Sfatului să suceşti minţile bărbaţilor.
Sala Sfatului e a mea...
... ca şi cum ar fi fost zidită cu mâinile mele.
Ţi-aş putea lua viaţa chiar acum.
Vei apărea în faţa Sfatului, dar vorbele îţi vor răsuna în van.
Leonidas nu va primi întăriri,
şi dacă se va întoarce, fără ajutorul meu...
... va ajunge în temniţă sau chiar mai rău.
Îţi iubeşti Sparta?
Da.
- Şi pe regele tău? - Da.
Soţul tău luptă pentru pământul şi iubirea sa.
Tu ce ai de oferit...
... în schimbul promisiunii mele că te voi ajuta să trimiţi armata în nord?
Ce doreşte un realist de la regina lui?
Cred că ştii.
Nu se va termina prea repede.
N-o să-ţi placă.
Eu nu sunt regele tău.
Dilios.
Sper că zgârietura aceea nu te face un nevolnic, nu?
Nicidecum, majestate. E doar un ochi.
Zeii au fost milostivi şi mi-au dat încă unul în plus.
Căpitanul meu?
Blesteamă zeii şi jeleşte singur.
Leonidas!
Suntem pierduţi. Pierduţi, îţi spun. Nimiciţi.
Daxos, calmează-te.
Trădătorul nostru cocoşat i-a condus pe Nemuritorii lui Xerxes
spre cărarea ascunsă din spatele nostru.
Focienii pe care i-ai postat acolo s-au împrăştiat fără să lupte.
Bătălia s-a încheiat, Leonidas.
Bătălia asta e încheiată când spun eu că s-a încheiat.
Până dimineaţă, Nemuritorii ne vor înconjura.
Porţile de Foc vor cădea.
Spartani! Pregătiţi-vă de glorie!
Glorie? Ai înnebunit?
Nu ne aşteaptă nicio glorie acum.
Doar retragere sau înfrângere. Sau moarte.
Asta e o alegere uşoară pentru noi, arcadianule.
Spartanii nu se retrag niciodată. Spartanii nu se predau niciodată.
Du-te şi du vestea.
Anunţă-i pe toţi grecii convocaţi de adevărul celor întâmplate.
Fiecare din ei să-şi cerceteze sufletul.
Şi cât faci asta, cercetează-l şi tu pe al tău.
Oamenii mei vor pleca împreună cu mine.
Succes, Leonidas.
Copii!
Copii.
Adunaţi-vă aici.
Nu ne retragem, nu ne predăm.
Asta e legea spartană.
Şi după legea spartană, vom rămâne şi vom lupta...
... şi vom muri.
O nouă eră a început.
O eră a libertăţii.
Cu toţii vor afla că 300 de spartani...
... şi-au dat şi ultima suflare ca s-o apere.
Prietene.
Mi-am trăit întreaga viaţă fără regret până acum.
Nu e vorba că fiul meu şi-a dat viaţa pentru ţara sa.
Doar că nu i-am spus niciodată că pe el îl iubesc cel mai mult.
Că a luptat cu onoare alături de mine.
Că el era tot ce aveam eu mai bun.
Inima mi-e frântă pentru pierderea ta.
Inima?
Mi-am umplut inima...
... cu ură.
Bun.
Dilios...
... hai să facem câţiva paşi.
Da, majestate.
Dar sunt pregătit şi gata de luptă!
Şi eşti unul dintre cei mai buni.
Dar tu mai ai şi un alt talent, spre deosebire de alţi spartani.
Tu vei duce ultimele mele ordine Sfatului...
... cu forţă şi vervă.
Spune-le povestea noastră.
Fiecare grec să afle ce s-a întâmplat aici.
Ai o poveste măreaţă de spus.
Povestea unei victorii.
Victorie.
Da, majestate.
Majestate, vreun mesaj?
Pentru regină?
Niciunul ce trebuie rostit.
Au plecat cu sutele.
Doar o mână de oameni rămâne.
Doar unul priveşte înapoi.
Spartani!
Pregătiţi-vă dejunul şi mâncaţi copios...
... fiindcă la noapte cinăm în iad!
Cedez acum podiumul...
... soţiei lui Leonidas şi regină a Spartei.
- Ce-i asta? - Nu e nimic.
Consilieri...
... stau în faţa voastră nu doar ca regina voastră.
Ci am venit aici şi ca mamă.
Am venit ca soţie.
Am venit ca o femeie spartană.
Am venit aici cu multă umilinţă.
Nu sunt aici pentru a-l reprezenta pe Leonidas.
Faptele sale vorbesc mai tare decât aş putea s-o fac eu vreodată.
Sunt aici pentru toate acele voci ce nu pot fi auzite.
Mame, fiice, taţi, fii.
Trei sute de familii care sângerează pentru drepturile noastre...
... şi tocmai pentru principiile pe care a fost construită această sală.
Suntem în război, domnilor.
Trebuie să trimitem întreaga armată spartană
în sprijinul regelui nostru...
... nu doar pentru noi, ci şi pentru copiii noştri.
Trimiteţi armata pentru a ne păstra libertatea.
Trimiteţi-o pentru dreptate.
Trimiteţi-o pentru lege şi ordine.
Trimiteţi-o pentru raţiune.
Dar cel mai important, trimiteţi armata pentru speranţă.
Speranţa că un rege şi soldaţii săi nu au fost irosiţi pe paginile istoriei.
Că al lor curaj ne uneşte.
Că faptele lor ne fac mai puternici...
... şi că alegerile noastre de azi le reflectă curajul.
Trei sute.
Trebuie să-i trimitem.
Mişcător...
... elocvent, pătimaş.
Dar nu schimbă faptul că soţul tău a adus războiul asupra noastră.
Te înşeli. Xerxes l-a adus...
... şi înainte de asta, tatăl său Darius la Marathon.
Perşii nu se vor opri...
... până ce unicul nostru adăpost vor fi ruina şi haosul.
Noi n-avem nevoie de lecţii de istorie, regina mea.
Care e lecţia pe care aţi vrea s-o lăsaţi urmaşilor voştri?
Să încep să le enumăr pe toate?
Onoare. Datorie. Glorie.
Tu vorbeşti de onoare, datorie şi glorie?
Ce-ai zice de adulter?
- Cum îndrăzneşti. - Cum îndrăznesc?
Priviţi-o cu atenţie.
E o şmecheră în cea mai pură formă.
Nu te juca cu membrii acestei sacre camere, regina mea.
Cu numai câteva ore în urmă mi te-ai oferit mie.
Dacă eram un om mai slab, încă i-aş mai fi purtat parfumul.
- E strigător la cer. - A vorbit şi ipocritul!
Tu n-ai primit o ofertă similară, pe care ai acceptat-o...
... în schimbul obţinerii unei audienţe în faţa acestor nobili bărbaţi?
- E o minciună! - Oare?
Nu tu l-ai invitat în dormitorul regelui?
În acelaşi pat în care ai încercat să negociezi şi cu mine atât de înfocată?
Păreţi şocaţi. O mită carnală, domnilor...
... în timp ce soţul ei promovează anarhia şi războiul.
Are dreptate.
Cuvintele scapă chiar şi celor mai iscusite limbi...
... mica mea regină târfă.
Ce purtare demnă de o regină.
Scoateţi-o din această încăpere înainte să ne infecteze şi mai tare...
... cu fiinţa ei josnică şi ticăloasă.
Asta nu se va termina prea repede.
N-o să-ţi placă. Nu sunt regina ta.
Trădătorule.
Trădătorul! Trădătorul! Trădătorul!
Trădătorul!
Leonidas, complimentele şi felicitările mele.
Cu siguranţă ai transformat un dezastru într-o victorie.
În ciuda insuportabilei tale aroganţe...
... regele zeu a ajuns să admire
valoarea spartană şi calităţile voastre de luptători.
Vei fi un aliat puternic.
Ascultă-l, Leonidas.
Foloseşte-ţi raţiunea. Gândeşte-te la oamenii tăi.
Te implor.
Ascultă-l pe compatriotul tău grec.
El poate să ateste generozitatea regelui nostru divin.
În ciuda câtorva dintre insultele tale, în ciuda groaznicelor tale blasfemii...
... stăpânul oştilor e pregătit să vă ierte pe toţi...
... ba mai mult, să vă răsplătească serviciile.
Voi luptaţi pentru pământurile voastre.
Păstraţi-le.
Luptaţi pentru Sparta.
Va fi mai puternică şi mai bogată ca oricând.
Tu lupţi pentru tronul tău.
Vei fi proclamat comandantul suprem al întregii Grecii...
... răspunzător doar în faţa adevăratului stăpân al lumii.
Leonidas, victoria ta va fi completă...
... doar dacă depui armele...
... şi îngenunchezi în faţa sfântului Xerxes.
Au trecut mai bine de 30 de ani de la lupul din frigul iernii.
Iar acum, ca şi atunci, nu frica îl cuprinde...
... ci numai neliniştea. O ascuţire a simţurilor.
Briza marină răcindu-i sudoarea de pe gât şi piept.
Pescăruşi croncănind...
... văitându-se chiar şi în timp ce se ospătau cu miile de morţi ce pluteau.
Respiraţia regulată a celor trei sute din spatele său...
... gata să moară pentru el fără o clipă de gândire.
Fiecare dintre ei...
... gata să moară.
Coiful e sufocant.
Scutul e greu.
Suliţa ta.
Tu de colo...
... Ephialtes.
Fie ca tu să trăieşti de-a pururi.
Leonidas, suliţa ta.
Stelios!
Măcelăriţi-i!
Coiful îl sufoca.
Îi îngusta vederea, iar el trebuie să vadă departe.
Scutul era greu. Îi strica echilibrul...
... iar ţinta sa e departe.
Bătrânii spun că noi, spartanii, ne tragem din însuşi Hercule.
Curajosul Leonidas stă mărturie spiţei noastre de sânge.
Strigătul său e lung şi puternic.
Regele meu.
E o onoare să mor lângă tine.
Şi pentru mine a fost o onoare să trăiesc lângă tine.
Regina mea!
Soţia mea.
Iubirea mea.
"Amintiţi-vă de noi."
Cel mai simplu ordin ce-l poate da un rege.
"Amintiţi-vă de ce-am murit."
Căci n-a dorit să-i aduceţi ofrande sau cântece...
...nici monumente, sau balade despre război şi curaj.
Dorinţa sa a fost simplă.
"Amintiţi-vă de noi"...
... mi-a grăit.
Asta a fost speranţa sa.
Şi dacă vreun suflet liber va trece vreodată prin acel loc...
... în nenumăratele secole ce vor veni...
... fie ca toate vocile noastre...
... să-i şoptească din pietrele fără vârstă.
Mergi şi spune-le spartanilor, trecătorule...
... că aici, prin legea spartană, noi ne odihnim.
Astfel a murit regele meu...
... şi fraţii mei...
... cu mai puţin de un an în urmă.
Mult am meditat la vorbele cu tâlc ale regelui despre victorie.
Timpul a dovedit că a fost înţelept.
Căci printre grecii liberi din întreaga Grecie...
... s-a dus vorba că neînfricatul Leonidas şi ai săi trei sute...
... atât de departe de casă...
... şi-au sacrificat vieţile nu doar pentru cei din Sparta...
... ci pentru întreaga Grecie cu promisiunea că această ţară va rezista.
Acum, aici, pe acest aspru petic de pământ numit Plateia...
... hoardele lui Xerxes vor fi nimicite!
Chiar acolo barbarii se strâng...
... spaima pură strângându-le inimile...
... cu degetele ei îngheţate...
... ştiind bine ce grozăvii au suferit...
... în ascuţişul săbiilor şi suliţelor celor trei sute.
Totuşi, acum privesc fix peste câmpie la 10,000 de spartani...
... comandând 30,000 de greci liberi!
Duşmanii sunt de trei ori mai mulţi.
Fiecare grec va avea ce ucide.
În această zi, vom salva o lume întreagă de misticism şi tiranie...
... şi vom deschide un viitor mai luminos decât ne-am imaginat vreodată.
Mulţumiţi-le, soldaţi...
... lui Leonidas şi celor 300 de viteji.
Către victorie!
Traducerea şi adaptarea: adio67
Sincronizare HDDVDRip: kuniva
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro