Faceţi reclamă produsul dvs.sau a unei marci aici contact www.OpenSubtitles.org astazi.
POVESTE DE CRĂCIUN
Ah, asta e. Casa mea.
Bătrâna stradă Cleveland. Cum aș putea s-o uit vreodată?
Iar acolo sunt eu, cu fața aia rotundă stupidă și...
căciula aia tâmpită din lână.
Dar nu contează. Crăciunul era pe drum.
Grozavul, gloriosul, frumosul Crăciun...
în jurul căruia se învârtea copilul tot anul.
Centrul orașului Hohman era pregătit pentru cheful anual al...
păcii pe pământ și bunăvoinței la oameni.
Colțul ferestrei lui Higbee era tradițional cota maximă a apelor...
în sezonul de dinaintea Crăciunului.
Primele magazine non-stop, protecții ambalate pentru urechi,
taste ale minunăției... din fața minunăției cu clinchet de aur...
un prilej de bucurie mecanizată, electronică.
Uau, iat-o.
Sfântul Graal al cadourilor de Crăciun.
Carabina Red Ryder, modelul cu 200 focuri...
cu aer comprimat.
Și el este acolo.
Însuși Red Ryder.
În mâna lui era eboșa striată a unei piese de armament...
cu aspect mortal, pe care am pus cândva ochii.
De săptămâni, unelteam să pun mâna pe una dintre aceste...
frumuseți temute de albastru-oțelit.
Creierul meu clocotea febril de efortul de a încerca...
cu trucuri infinit de subtile sădirea...
în subconștientul părinților mei, a modelului de pușcă
cu aer comprimat Red Ryder.
Ralphie!
Randy!
Aici jos, în două minute!
Iar asta înseamnă două minute!
Haide, Ralphie. Am ajuns primul!
Termină.
Șterpelindu-i copia revistei Look... mama ar considera ca ingenios
să ascunzi în ea un exemplar Red Ryder.
L-au dat pe Bullfrog. Nu-mi vine să cred.
Ce-i asta?
Păi, la naiba, Sox l-a dat pe Bullfrog...
singurul jucător luat pentru Shottenhoffer.
„Patru Ochi” Shottenhoffer, un bun mijlocaș.
Am o întreagă echipă nenorocită de mijlocași.
Frumos.
Ralphie, imediat!
Ai auzit de tipul ăsta care a înghițit o jucărie yo-yo?
- Yo-yo? - La un pariu.
Niște mocofani picați în Griffith, Indiana.
Ăștia scriu cele mai mari tâmpenii în ziare.
Cum adică tâmpenii? Știrile sunt reale.
Nu-i ca mlaștina politicii.
Cum se numește calul nepotului lui Lone Ranger?
Victor. Se numește Victor.
- Cum naiba ai știut asta? - Toată lumea știe.
E unul dintre puzzle-uri tale stupide?
Mda, un alt puzzle stupid de-al nostru.
Ar putea valora 50.000 de dolari.
Despre ce-i de data asta?
Numele marilor personaje din literatura americană.
- Victor? - Da.
Calul nepotului lui Lone Ranger?
Între timp, eu făceam eforturi precise pentru carabina B.B.
Trebuia să fiu ferm, dar și subtil.
Flick spune că a văzut niște urși grizzly
lângă magazinul de dulciuri al lui Pulaski.
Se uitau la mine ca și când îmi ieșeau homari din urechi.
Aș putea spune că eram în pericol iminent
de a-mi pierde atuul.
Nepăsător, am schimbat tactica.
Hei, tati!
Pun pariu că nu vei ghici ce am pentru tine de Crăciun.
O sobă nouă.
Asta-i bună, tati.
Babacu' era unul dintre cei mai temuți combatanți ai sobei...
din nordul statului Indiana.
Grăbește-te, o să întârzii la școală.
Mda. E deja târziu să mă mai grăbesc.
Prima runda s-a terminat.
Părinți, unul.
Copii, zero.
Puteam simți lațul Crăciunului cum începe să se strângă.
Poate că ce s-a întâmplat ulterior era inevitabil.
Ralphie, ce-ai vrea de Crăciun?
Speriat, porumbelul a ieșit din gură.
Vreau o carabină Red Ryder oficială, pușcă cu aer comprimat, 200 focuri.
Nu. Îți scoți ochii cu ea.
Oh, nu! Era clasica armă mamă B.B.
O să-ți scoți ochii cu ea.
Fraza aia mortală rostită de multe ori înainte de sute...
de mame ce nu puteau fi combătute...
prin orice mijloace cunoscute de mintea unui puști.
Dar așa ceva era mania mea, o carabină Red Ryder...
încât am început imediat să reconstruiesc digul.
Glumeam. Chiar dacă Flick primește una.
Aș vrea doar niște jucării Tinker.
Nu puteam să-mi cred urechile. Jucării Tinker?
Niciodată nu mi-ar cumpăra-o.
Armele B.B. sunt periculoase.
Nu vreau ca nimeni să-și scoată ochii.
Randy, nu mănânci?
Există oameni care mor de foame în China.
Mamele nu știu nimic despre tâlharii...
ascunși prin zăpada dinspre bucătărie...
unde numai tu, doar tu singur, stai între...
micuța ta familie ghemuită și răutatea inumană.
Salvează-ne, Ralphie! Știam că băieții ăia răi...
până la urmă, vor veni după noi!
Nu-ți face griji, tată. Atâta timp cât am un Ol' Blue...
Ce avem aici, oameni buni?
Păi, credem că e Black Bart, Ralph.
Ei bine, sunt doar eu și bătrâna mea carabină...
de nădejde Red Ryder, cu aer comprimat, 200 de focuri.
Noroc că aveam o busolă în magazie.
Cred că mai bine arunc o privire p-aici.
Oh, nu!
Este un Ol' Blue!
Oh, nu!
Valea, băieți!
Mai e unul! Un trăgător, nu-i așa?
Ok, Ralphie!
De data asta câștigi, dar ne vom întoarce!
Adiós, Bart.
Dar dacă vă întoarceți, o să ajungeți oale și ulcele!
Și nu uita asta!
Fiule, ne-ai salvat.
Eram cu siguranță morți! Iar tu ne-ai salvat!
Oldsmobile!
O grămadă de fiare!
Nenorocita asta de Olds iar a înghețat!
Unii oameni sunt baptiști, alții catolici.
Tatăl meu era Olds-mobilist.
Nenorocita ar îngheța în miezul verii la Ecuator!
- Copiii au urechi bune... - Stai așa!
O huruială!
A explodat, sobă tâmpită.
La dracu'!
Dracul pe patine!
Pentru Dumnezeu, vrei să deschizi clapeta aia?
Cine naiba a stricat iar scara?
Explodat!
În toiul luptei, taică-meu țesea un covor de înjurături...
care, după cum știm, încă mai plutește peste Lacul Michigan.
Pregătirea pentru școală era ca pentru...
o scufundare la mare adâncime.
- Haide, mamă, o să întârziem! - Așteaptă, Ralph!
Fratele meu arăta ca o căpușă gata să plesnească.
Ce?
Ce e?
Ce este?
- Ce este? - Nu-mi pot lăsa brațele jos!
Le lași jos când o să ajungi la școală.
Hei, Flick! Așteaptă.
Așteaptă!
Deci, ce faci?
Ce ți se pare că fac? Culeg alune?
Auzi, deșteptule. L-am întrebat pe babacu'...
despre lipirea limbii de stâlpii metalici,
în timpul iernii...
și el zice că îngheață exact ca la pol,
cum îți ziceam.
Aiurea.
De ce-ar ști asta babacul tău?
Știe pentru că odată a văzut un tip cu limba lipită...
pe calea ferată, după un pariu, și a trebuit să vină pompierii...
ca să i-o dezlipească de acolo, pentru că el singur n-a putut.
Hei, băieți, așteptați!
Haideți, băieți!
Hai, băieți, așteptați!
Nu pot să mă ridic!
Ajutor!
Nu reușesc! Ajutați-mă!
Hai, Flick, așteptați-mă.
Nu mă pot ridica!
Haide.
Ridică-te. Sus. Haide.
Ești bine. Haide, să mergem.
Haide, ești în regulă!
Dra Shields!
În regulă, toată lumea...
Luați loc, vă rog.
Bună dimineața, clasă.
Bună dimineața, dra Shields.
Deschideți cărțile la pagina 32.
Și, după cum vă amintiți, Silas Marner...
Ești plin de prostii, așa că să te ia naiba.
- Cine spune asta? - Uite, eu.
Să te ia naiba dublu.
Dialogul precis și nuanța...
frazei acestui ritual sunt foarte importante.
Faci mișto?
Să-mi lipesc limba de stâlpul ăla?
Tâmpitul ăsta.
Asta pentru că știi că ți se va lipi!
Ești plin minciuni.
Să te ia naiba dublu-îndrăcit!
Acum treaba era serioasă. Dublu-îndrăcit.
Ce altceva era permis, în afară de "naiba-triplu"?
Și, în sfârșit, lovitura de grație a tuturor îndrăznelilor...
sinistrul naiba-triplu-îndrăcit.
Să te ia naiba-triplu-îndrăcit!
Schwartz a creat o ușoară breșă a etichetei...
sărind peste naiba-triplu direct la gât.
Bine, în regulă.
- Du-te, deșteptule, fă-o! - O fac!
Spinarea lui Flick s-a înțepenit, buzele i s-au ondulat
într-un rânjet sfidător.
Acum nu exista cale de întors.
Nu-i nimic.
Înțepenită? Înțepenită!
Înțepenită! Înțepenită!
Doamne!
Merge cu adevărat!
Uită-te la el!
Ralphie, întoarce-te!
- Întoarce-te! Nu mă lăsa! Întoarce-te! - Dar a sunat clopoțelul!
- Ce vom face? - Nu știu! A sunat clopoțelul!
Unde e Flick?
L-a văzut cineva pe Flick?
Flick? Care Flick?
A fost la pauză, nu-i așa?
Ralphie, știi unde e Flick?
Am întrebat dacă e cineva care l-a văzut pe Flick?
Da, Esther Jane?
Oh, Dumnezeule!
Sfinte Sisoie, au venit pompierii!
Uau, poliția!
Acum, știu că unul dintre voi l-a pus pe Flick să stea acolo.
Dar, el a refuzat să spună cine.
Dar cei care au făcut-o își cunosc vina.
Și sunt sigură că vinovăția pe care o simțiți...
este mult mai rea decât orice pedeapsă ați putea primi.
Acum, nu vă simțiți groaznic?
Nu simțiți remușcări pentru ceea ce ați făcut?
E tot ceea ce am avut de spus despre bietul Flick.
Adulților le place să spună chestii din astea.
Dar copiii știu mai bine.
Știam al naibii de bine că nu eram de prins.
Acum, băieți și fete, am să vă dau o lucrare.
Vreau să scrieți...
o compunere.
„Ce-mi doresc de Crăciun.”
Norii s-au ridicat.
Vreau s-o predați mâine dimineață...
Văzusem o rază slabă de lumină la celălalt capăt al...
celulei întunecate a osânditului.
Știam că, atunci când dra Shields
o să-mi citească magnifica, elocventa compunere...
ar putea empatiza cu starea mea...
și totul s-ar rezolva, într-un fel.
Amice, ai văzut cum s-a înțepenit?
- Te-a durut, Flick? - Nu. N-am simțit nimic.
Am fost doar prins cu garda jos.
- Cu siguranță ai zbierat. - N-am zbierat!
Aiurea.
Farkus Codiță!
Farkus Codiță! Ce nume puturos. Am fost prinși.
Stătea acolo, între noi și alee.
Codiță Farkus, ne privea cu ochii lui galbeni.
Avea ochi galbeni! Păzea Doamne, ochi galbeni.
Grover Dill, lingușitorul scârbos al lui Farkus.
Jalnic. Puturos.
Buzele i se ondulau peste dinții verzi.
Randy zăcea acolo ca un trântor.
Era singura lui apărare.
- Spune „unchiule”. - Unchiule!
- Unchiule.
Tare!
În lumea noastră, erai fie bătăuș, lingușitor...
ori unul din gloata fără nume a victimelor.
În regulă.
Cine e următorul?
În jungla picilor, mintea se sucește rapid.
Acum câteva săptămâni,
comandasem la Micuța Orfană Annie...
stiloul decodor al societății secrete.
Rahat din nou.
Nu contează.
Azi am avut o grămadă de lucru.
„Ce vreau de Crăciun.”
„Ceea ce vreau e o armă din stoc Red Ryder B.B., cu busolă...”
„și chestia aia care indică ora.”
Uau, grozav.
„Cred că toată lumea ar trebui să aibă o armă Red Ryder B.B.”
„Sunt foarte bune pentru Crăciun.”
„Nu mi se pare că o minge de fotbal e un cadou foarte bun de Crăciun.”
Rareori cuvintele mi s-au revărsat din stilou...
cu o asemenea fluiditate febrilă.
Am câștigat! Am câștigat!
Câinii Bumpus-ilor.
Vecinii noștri mocofani, Bumpus-ii, aveau cel puțin...
785 de câini urât mirositori.
Iar ei ignorau orice altă ființă umană
de pe pământ, cu excepția babacului meu.
Am câștigat!
- Ce? - Un premiu mare!
Am câștigat!
Uită-te la asta. Uită-te la asta. O telegramă Western Union.
Diseară, vine diseară. Diseară. Mama naibii, diseară!
Ce înseamnă asta?
Înseamnă că vine diseară!
L-am sunat pe Ernie McClosky la depozitul de marfă.
Spunea că telegrama a întârziat, că premiul era deja acolo...
și că vroia să mi-l trimită diseară.
Haide. Aveți ce mesteca, băieți, nu pe mine. E darul meu.
Știți, poate că va fi una dintre casele alea spaniole din chirpici în Coral...
O meritați, nemernici puturoși.
Sau ar putea fi o popicărie.
Un tip, chiar din Terre Haute, a câștigat o popicărie.
Cum au să livreze o popicărie diseară?
Ar putea trimite contractul, la naiba. Adică...
Nu mă așteptam c-au să trimită a naibii toată popicăria.
Mda, bine. Ce mâncăm? Mi-e foame de mor.
Să devii bogat e treabă grea, puștiule.
Haidem.
Fiecare familie are un copil care nu vrea să mănânce.
Fratele meu mai mic n-a mâncat de bună voie de peste trei ani.
Randy, nu te mai juca cu mâncarea, mănânc-o!
Oamenii înfometați ar fi fericiți să aibă asta.
Se mai poate varză roșie?
Nu te mai juca cu mâncarea, sau o să-ți dau ceva să plângi.
Mai bine nu te-ai mai prosti și ai mânca-o, altfel o să-ți pară rău.
Îmi mai dai, te rog?
Maică-mea n-a avut o masă caldă pentru ea însăși în ultimii 15 ani.
Fleică, fleica naibii.
Nu-mi place fleica.
În regulă. O să-l conving pe copilul ăsta să mănânce.
Unde mi-e șurubelnița și trusa de scule?
O să-i deschid gura și o să-i îndes mâncarea.
Maică-mea era mult mai subtilă.
Cum fac purceii?
Guiț, guiț.
Corect. Guiț, guiț.
Acum, arată-mi cum mănâncă purceii. Asta e troaca ta.
Arată-mi cum mănâncă purceii.
Fii băiat cuminte.
Arată lui mami cum mănâncă purceii.
Oh, Doamne.
Purcelușul mamei.
Este aici.
Ești Parker?
- Bine, semnează aici. - Da. Ce e?
Nu știu.
Ce e înăuntru?
Uite. Aduceți-l aici.
Ok, băieți. Trageți-l până aici. Mișcați-vă bucii.
Aduceți-l chiar aici. Aici. În față. Drept înainte.
E bine.
Corect.
Aduceți-l drept, băieți. Asta e. Acu' e acu'.
Un pic mai mult. Încă puțin.
Asta e.
Atenție, doamnă!
Mulțumesc mult, băieți.
Crăciun fericit.
Ia ranga și un ciocan, Ralphie. Du-te.
„Fra-gi-le.”
- Trebuie să fie italian. - Cred că înseamnă „fragil”.
Oh, da.
Acu' e acu'.
Au făcut o treabă cu asta, știți?
Ține, Ralph, ține asta.
Ar putea fi ceva acolo!
Iisuse!
Poate că au uitat.
E acolo. Trebuie să fie acolo.
- Vrei să te uiți la ăsta? - Ce?
Vrei să te uiți la ăsta?
Ce este?
Un picior!
Dar ce e?
Păi, ăsta e un picior.
Ca dintr-o statuie.
- Statuie? - Da, statuie!
Da, statuie!
Ralphie!
Maică-mea încerca să se insinueze între noi și statuie.
Sfinte Sisoie, știți...
Știți ce-i ăsta?
E un lampadar.
Era într-adevăr un lampadar.
Nu e minunat? Un lampadar grozav!
Știu și eu.
Uite, ține-l. Ține-l. Du-te.
Ochii babacului șovăiau...
copleșiți de artă.
Știu locul lui.
Chiar în mijlocul ferestrei din camera noastră din față!
Iisuse, Dumnezeule.
- Iubitule? - Nu, e-n regulă.
Să vedem...
Ăsta duce la radio, iar ăsta duce la...
Păi, sunt cam multe.
Ia să vedem.
Pocnetul câtorva scântei, o adiere rapidă de ozon...
și lampadarul ilumina într-o glorie de neegalat.
Uitați-vă la ăsta! Vreți să vă uitați la ăsta?
Nu e glorios?
O frumusețe de nedescris. Îmi amintește de 4 iulie!
Stingeți toate luminile.
Vreau să văd cum arată din stradă.
- Mă duc în sufragerie. - N-am putea discuta?
Mută-l un pic mai la dreapta. Încă puțin.
Doar un pic... Mai mult spre dreapta.
Da. Mai mult. Asta e. Stai!
Chiar acolo. Minunat.
Parker, ce-i asta?
Nu mă deranja acum. Nu vezi că-s ocupat?
- Da, dar ce e? - Un premiu important.
Un premiu important?
Drace, n-aș fi știut asta. Arată ca o lampă.
E un lampadar, imbecilule. Dar este un premiu important.
L-am câștigat.
- La naiba, spui că l-ai câștigat? - Da.
Puterea minții, Sweed, puterea minții.
Toți vecinii au căzut pe spate.
Ar trebui să vezi cum arată de aici!
Putea fi văzut din susul și josul străzii Cleveland.
Simbolul victoriei babacului.
Mda, ai câștigat. Un premiu important.
Nu-i timpul pentru programul de radio preferat al cuiva?
Sfinte Sisoie, era 6:45.
Un singur lucru putea să mă târască departe de...
lucirea delicată a sexului electrizant strălucind în fereastră.
„Copii, e momentul Micuței Orfane Annie.”
„Adus ție cu hrănitorul, ciocolatiul Ovaltine.”
Puteam încă să-l gust.
Hei, ați stins lumina!
Știam că am predat drei Shields o capodoperă.
Poate că dra Shields, în extazul ei, m-ar fi scutit de tema de casă...
pentru tot restul vieții mele.
Ăsta numești tu paragraf?
Marginile! Marginile! Nota 5.
Munca vieții mele s-a dus pe apa Sâmbetei.
Punct și virgulă, prostule!
Punctul.
„Cinci”!
Oh, ar trebui să plâng dacă mai citesc încă una de 5!
Ralphie Parker.
Compunerea pe care am așteptat-o toată viața mea.
Ascultați această propoziție.
„O armă Red Ryder B.B. cu o busolă din stoc...
și chestia aia care indică ora.”
Poezie.
Poezie totală.
Ralph, un „zece plus”.
Dragul meu Ralph.
Oh, Ralphie, m-ai făcut mândră.
„Zece plus.”
Dorești ceva, Ralph?
Doar să-mi predau compunerea.
Păi, acum poți să te așezi.
Ia loc.
Haideți, băieți.
Urcați în mașină. Treceți în mașină
Dacă nu ne grăbim o să pierdem toți pomii frumoși.
Maică-mea era gata de altă manevră genială...
în legendara luptă a lampadarului.
Epica luptă ce a implicat viețile din folclorul străzii Cleveland...
tocmai în această zi.
Vreau să economisim energia electrică.
„Vreau să economisim energia electrică.”
Haide, Ralphie. Treci în mașină.
Oameni buni, căutați un pom? Avem 300.
Ăsta e depozitul pomilor de Crăciun din întregul Midwest.
Nu veți găsi nicăieri un pom mai bun decât ăsta de aici.
Pomul ăsta e făcut să dureze.
Nu-i cad nici acele.
Ok. Uite aici alt pom.
Ăsta de aici e un pom.
- Un pic cam sărăcăcios în față. - Îl puneți pe colțul camerei.
- N-ai un pom mare? - Drace, ăsta nu-i.
Acum, uite aici un pom. Un pom adevărat.
- Stai să-l vadă câinii. - Nu crezi că e un pic prea mare?
Ascultă, Crăciunul vine doar o dată pe an. De ce nu?
- Cât costă? - Îl reduc la 2 dolari...
fiin'că văd că te pricepi la pomi.
Nu e dintre pomii căruia să-i cadă acele, nu-i așa?
Nu, aia era rășina lor.
Babacului îi plăcea să se târguiască ca unui neguțător arab...
și era de două ori mai ager.
Știi, Dew Lock a cumpărat unul din tipurile alea noi...
de brazi din plastic verde.
A naibii chestie părea făcută din...
tuburi verzi de aspiratoare.
Ăsta e un pom foarte frumos.
Iau niște funie ca să-l leg și vi-l pun în mașină.
Batem palma!
Batem.
Fir-ar să fie! Avem pană!
Nu iarăși.
Patru minute!
Timpul meu.
De fapt, lui babacu' îi plăcea asta.
A nimerit mereu gropile circuitului de curse auto din Indianapolis 500...
Pneurile de rezervă ale babacului erau de fapt singurele anvelope...
în accepțiune academică.
Erau lucii. Cândva erau din cauciuc.
Ralphie, de ce nu te duci să-ți ajuți tatăl?
- Serios? Se poate? - Da.
- Atenție la trafic. - Bine.
Era pentru prima oară când mi s-a sugerat...
să-i dau o mână de ajutor lui taică-meu.
- Ce cauți aici? - Mama zice să te ajut.
Bine, stai jos aici. Ghemuiește-te.
Da, asta e.
Uite. Ține ăsta.
Nu așa.
Hai, flecarule, țineți-l așa.
- Cum? - Așa.
Vreau să pun șuruburile în el.
Uite.
Sunt patru. Am rezolvat.
Cu asta basta.
Banditul ăsta. O să adun mizeria...
Acu' e acu'.
Pentru o clipă am văzut siluetele tuturor șuruburilor...
în luminile traficului. Apoi, ele au dispărut.
Oh, fu...
fursecuri!
Numai că n-am spus „fursecuri”.
Am zis... cuvântul ăla.
Cel mai dur.
Regina mamă a cuvintelor murdare.
Cuvântul „F...”
Ce ai spus?
E ceea ce am crezut că ai spus.
Treci în mașină.
Du-te.
Totul s-a terminat. Eram mort.
Ce mai putea fi? Ghilotina? Spânzurătoarea?
Scaunul electric? Tortura? Picătura chinezească?
Nimic altceva decât joacă de copil, comparativ cu ce, sigur, mă aștepta.
Merge totul bine?
Opt minute.
- Știi ce tocmai mi-a spus fiu-tu? - Nu. Ce?
Am să-ți spun ce-a zis. Randy!
Ralphie!
Peste ani, am ajuns aproape un cunoscător al săpunului.
Preferința mea e pentru Lux, dar descoperisem că Palmolive avea...
un gust picant, după cină.
Amețitor, dar cu o delicatețe plăcută la atingere.
Lifebuoy, pe de altă parte...
Ești gata să-mi spui?
În regulă. Unde ai auzit cuvântul ăsta?
Acum, auzisem cuvântul ăla
de la babacu' de cel puțin 10 ori pe zi .
Taică-meu lucra cu obscenitățile...
asemeni artiștilor care lucrau cu uleiuri sau lut.
Era adevăratul său mediu. Un maestru.
Dar am abandonat. Și am dat drumul...
primului nume care mi-a venit în minte.
Schwartz!
Înțeleg.
Alo, dna Schwartz? Da, sunt bine.
Dnă Schwartz, știți ce tocmai mi-a spus Ralph?
Nu.
Spunea...
Nu ăsta.
Ba da, ăsta.
- Știți de unde l-a auzit? - Probabil de la taică-su.
Nu! L-a auzit de la fiul dvs.!
Ce?
Ce-am făcut, mamă?
De ce? N-am făcut nimic!
Altă lovitură a justiției misterioase, inexorabile, oficiale.
Spală-te, și du-te la culcare. Bine că ți-ai terminat temele!
Direct în pat, și nu vreau să văd nicio lumină aprinsă.
Ești pedepsit, așa că nicio carte de benzi desenate la citit!
O să intru, și dacă văd vreo lumină aprinsă...
Nu mă privi așa! O meriți!
La trei blocuri distanță, Schwartz o încasase.
N-a existat niciodată vreun copil care să nu fi crezut...
vag, dar insistent, că ar fi fost lovit de orbire...
înainte de a ajunge la 21 ani. Iar atunci lor le-ar fi părut rău.
Ca să vezi, e Ralph!
Păi, intră, Ralph. Pe unde ai umblat?
Asta-i bună, are un baston!
Ce e, Ralph? Ce s-a întâmplat?
Păi, este orb!
Orb? Oh, Dumnezeule!
Ralph, am făcut ceva?
Ce anume te-a adus în starea asta?
Ralph, te rugăm, spune-ne, indiferent cât doare.
Ce-am făcut?
Nu pot.
Te rugăm, Ralph. Trebuie să știm ce-am făcut.
Ce anume ți-a provocat asta?
A fost...
otrăvire cu săpun.
Oh, cum am putut face asta?
O să mă descurc singur, într-un fel.
- N-o să mă pot ierta niciodată. - Mulțumesc, mamă.
Ți-am spus să nu folosești Lifebuoy.
Mă simt groaznic!
Mulțumesc, Heather.
- Crăciun fericit. - Crăciun fericit.
Mulțumesc, Flick.
Crăciun fericit, dră Shields.
M-am gândit că ați obosit de aceleași vechi chestii.
Da, într-adevăr, puțină mită niciodată nu doare.
Păi, mulțumesc foarte mult, Ralph.
Crăciun fericit.
Un An Nou fericit.
Acum poți să iei loc, Ralph.
Săptămânile de băut galoane de Ovaltine, ca să obțin...
sigiliul interior de expediere al Micuței Orfane Annie...
pentru stiloul decodor secret, păreau să se termine.
M-am prins. „Maestrului Ralph Parker.”
Stiloul meu decodor.
În ordine.
„Se face cunoscut tuturor, prin prezenta,
că Ralph Parker e desemnat... membru
al cercului secret Micuța Orfană Annie și...
e îndreptățit la toate onorurile
și beneficiile care decurg din aceasta.”
Semnat, Micuța Orfană Annie.
Contrasemnează, Pierre Andre!
Cu cerneală!
Onoruri și beneficii. Deja la vârsta de nouă ani.
Haidem. Să trecem de asta.
N-am nevoie de fandoseala aia despre contrabandiști și pirați.
„Ascultați mâine seară cu atenție cum se încheie aventura din... ”
„Corabia Piratului Negru.” „Acum e momentul...
mesajului secret al lui Annie pentru voi, membrii cercului secret.”
„Amintiți-vă, copii, numai membrii...
cercului secret al lui Annie pot decoda mesajul secret al lui Annie.”
„Țineți minte, Annie depinde de voi.”
„Fixați-vă indicatoarele la B-2.”
„Uitați care e mesajul.”
„12. 11. 2...”
Sunt la prima întâlnire secretă.
„... 25. 14. 11. 18.”
„6. 23...”
Pierre a fost în mare voce astă-seară.
Aș zice că mesajul de astă-seară a fost foarte important.
„... 3. 25.”
„Mesajul e de la însăși Annie. Țineți minte, nu spuneți nimănui.”
Nouăzeci de secunde mai târziu eram în singura cameră din casă...
unde un băiat de 9 ani poate rămâne în intimitate și decoda.
Ah! „B”. M-am dus alături.
„E”. Primul cuvânt e „Fii”!
„S”. Acum era mai ușor. „U”.
Haide, Ralphie! Trebuie să intru.
O să vin imediat jos, mami.
Zău așa!
„T.O.”
„Fii sigur că...” Sigur ce?
Ce încerca Micuța Orfană Annie să spună? Fii sigur de ce?
Ralphie! Randy trebuie să intre! Vrei să ieși afară?
Bine, mamă! O să ies chiar acum!
Eram atât de aproape.
Tensiunea era teribilă. Despre ce era?
Soarta planetei poate atârna în balanță.
Ralphie! Trebuie să intre!
O să ies, pentru numele lui Dumnezeu!
Cât pe ce acolo! Degetele mi-au zburat.
Mintea îmi era o capcană de oțel.
Fiecare por vibra.
Era aproape limpede.
Da.
FII SIGUR CĂ BEI OVALTINE
Ovaltine?
O reclamă tâmpită?
Nemernicilor!
Am ieșit să mă confrunt din nou cu lumea.
Mai înțelept.
Varză roșie?
Nu, e pentru mâine seară. Ție îți place varza roșie, Ralphie.
Instalație jegoasă!
Mi-e silă de tine!
Schmucker! Chestia asta puturoasă!
Ce s-a întâmplat după aceea
a fost o controversă de familie de ani de zile.
Ce a fost asta? Ce s-a întâmplat?
Ce s-a spart?
Nu știu ce s-a întâmplat.
Îmi udam floarea și...
am spart lampadarul.
Nu-l atinge!
Ai fost mereu geloasă pe lampa asta.
Geloasă pe un picior de plastic?
Geloasă!
Geloasă pentru că am câștigat.
Este ridicol! Geloasă?
Geloasă de ce?
Asta e...
cea mai urâtă lampă văzută în viața mea!
Acum asta era.
Dă-mi lipiciul.
Nu mai avem lipici.
Ai folosit tot lipiciul dinadins!
Babacul tremura furios...
bâlbâindu-se fiindcă încerca să descopere
cine-i distrugătorul.
Tot ce a ieșit a fost:
Niciun deget!
Cu cât mai multă demnitate putea aduna...
babacul și-a strâns rămășițele triste...
ale premiului important câștigat.
Mai târziu, în noaptea aceea, singur în curtea din spate...
el l-a îngropat lângă garaj.
Acum n-aș putea fi sigur...
dar cred că am auzit sunetul robinetelor curgând...
ușor.
Știu ce o să-mi dea babacu' de Crăciun?
Ce?
Un trandafir care stropește.
Oamenii îl miros și sunt stropiți.
- Primesc de la bătrânu' o armă Flit. - O armă Flit?
Stați pe loc!
De regulă, dacă Dill îți spunea atât de des „salut”, te simțeai grozav...
de prietenos pe interior.
Însă, de obicei, el te lovea în gură.
Nu pot acum, Grover. Trebuie s-o văd pe dra Shields.
Hei, vino aici! Vino aici!
Haide, tu! Hei, vino aici!
Tu!
Vino încoa!
Cine, eu?
Nu, mătușă-ta Tilly. Da, tu. Vino încoa!
L-am lăsat pe Flick unei anumite nimiciri.
Dar mania armei B.B. nu cunoaște loialități.
Unchiule! Unchiule!
Bine, clasă.
Am compunerile voastre de Crăciun.
Sunt mulțumită.
În general, ați făcut foarte bine.
Totuși, m-au dezamăgit marginile.
Asta e.
„Opt plus”? Nu, nu se poate.
Opt plus?
Opt plus!
Oh, nu!
P.S. O să-ți scoți ochii cu ea!
Maică-mea trebuie să fi ajuns la dra Shields.
N-ar putea fi altă explicație.
- O să-ți scoți ochii cu ea. - O să-ți scoți ochii cu ea.
Nu se încheia conspirația asta de influențare irațională...
contra lui Red Ryder și a pacificatorului său?
Cele mai multe dintre întrebările de înmulțire
au fost ratate la ultimul nostru test de matematică.
Vreți să răspundeți la unison, vă rog?
Eram înconjurat de cei mai fericiți copii care aveau să primească...
ceea ce și-au dorit de Crăciun.
... cincizeci și șase.
Hei, patru-ochi!
Ți-a plăcut sandvișul cu bulgăre de zăpadă?
Poate mai vrei unul!
Ascultă, gâgă.
Când îți spun să vii, mai bine vii!
Ce? Ai să plângi acum?
Haide, bâzâie, bebelușule. Bâzâie, bebelușule. Haide.
Bâzâie!
În cotloanele adânci ale creierului meu...
o mică flacără roșu-fierbinte a început să crească.
Ceva s-a întâmplat.
Un fitil a explodat și mi-a ieșit din creier.
Am să te spun lui tata!
Hei, Ralphie!
Bate-l! Bate-l!
L-ați auzit ce-a spus?
Auzisem de oameni aflați sub...
constrângere extremă vorbind în limbi ciudate.
Devenisem conștient că un torent neîntrerupt de obscenități...
și înjurături de tot felul turnam din mine pe când țipam.
Ralphie!
Mergem acasă. Haide.
Liniștește-te. Intră aici, Ralph.
Pune-ți capul aici.
Haide, lasă-te jos.
Calmează-te.
Vreau să te duci acolo și, pentru o vreme,
să te întinzi în camera ta.
Ralphie, doar să te domolești.
Uite, șterge-te.
Bine, calmează-te.
În ordine. Acum mergi și întinde-te.
Afară se lăsase, purpurie și delicată, lumina.
Era aproape timpul ca tata să vină acasă de la muncă.
Ce ai pățit? Pentru ce plângi?
O să-l omoare tati pe Ralphie.
Nu, nu-i așa.
Ba da.
Nu.
Îți promit. Tati n-o să-l omoare pe Ralphie.
Vrei să ieși de acolo?
Vrei niște lapte?
Da?
Poftim.
În ordine?
Ne vedem mai târziu? Bine. Pa.
Am auzit mașina cum duduia pe alee, și un val de spaimă m-a cuprins.
O să afle ce am spus, lucrurile groaznice pe care le-am zis.
Marș de aici!
Acasă, javre răpănoase. Marș de aici, putorilor, jigodiilor...
Hei, Bumpus!
Vino aici și ia-ți împuțiții de câini!
Salut, ce avem la cină? Mor de foame.
Ce s-a mai întâmplat azi?
Unde-ți sunt ochelarii?
I-ai pierdut iar?
Ralphie.
Amintește-ți că i-ai lăsat iar la radio.
Încearcă să nu mai faci asta.
Deci, ce s-a mai întâmplat azi?
Nimic nou.
Ralphie a avut o bătaie.
O bătaie?
Ce fel de bătaie?
Știi cum sunt băieții.
Am discutat cu el.
Văd că Urșii joacă duminică cu Dafinul Verde.
Oh, da.
Zudock ia bilete. Aș vrea și eu.
O să-i înghețe curu' acolo.
Încet-încet realizam că n-o să mai fiu nimicit.
Urșii din Chicago.
Teroarea de la jumătatea drumului.
De atunci, lucrurile au fost diferite între mine și mama.
Mai degrabă Veverițele din Chicago, poate.
Dar Urșii, niciodată.
Ciudat.
Ceva la fel de monumental ca „Afacerea Farkus Codiță”...
care ajunsese să fie cunoscută...
a irumpt din mintea mea, fiindcă luptasem pentru ieșirea...
din impenetrabila rețea a armei B.B...
în care mama mă prinsese.
Moș Crăciun!
Da, o voi cere lui Moș Crăciun.
Desigur! Moș Crăciun.
Marele bărbat. Șeful șefilor.
Legătura.
Mama trebuie s-o fi omis-o.
Mickey!
Magazinul o să se închidă în curând și Moș Crăciun o să plece.
Ralphie, Moș Crăciun nu se duce nicăieri.
Doar taci.
Mamă, e doar aceeași tâmpită de paradă ca și în anul trecut.
- Ralphie, vrei să te calmezi. - Mamă...
- Taci! - Taci, Ralphie!
Iată-l!
Moș Crăciun!
Ai fost băiat cuminte? Ai fost?
- Putem merge acum? Putem merge? - Da, acum putem merge.
Haide, Ralphie.
Crăciun fericit!
Haide, Randy, grăbește-te.
Ralphie, uită-te acolo.
Vezi, coada nu e lungă. Așază-te la rând.
Ia-l pe Randy de mână. Ne vedem mai târziu, bine?
Rămâneți împreună, ai auzit? Și nu-l pierde.
Haide.
Să mergem.
Tinere.
Hei, puștiule.
Unde crezi că te duci?
Mergem sus să-l vedem pe Moș Crăciun.
Rândul e aici. Începe de acolo.
Crăciun fericit!
Haideți, băieți și fete. Grăbiți-vă.
Haide.
Rândul pentru întâlnirea lui Moș Crăciun
se întindea cât drumul până la Terre Haute!
Și eram la capătul lui.
Îmi place Moș Crăciun.
Mda!
Să recunoaștem. Cei mai mulți dintre noi am fost zeflemitori.
Momentele dinaintea orei zero, nu se plătesc pentru a avea șanse.
Omul de zăpadă din ciocolată mănâncă băieței.
Drăguțul meu...
Ce băiețel gustos.
Nu mă deranja. Mă gândesc.
Îmi place Vrăjitorul din Oz.
Mda.
Îmi place Omul de Tinichea.
Dacă Higbee crede că lucrez un minut peste ora 21, poate să-mi pupe poala.
Haide, sus în poala lui Moș Crăciun.
E unul umed. Și care e numele tău, băiețel?
Billy.
Haide, Randy.
Și ce vrei de Crăciun, Billy? Un camion de jucărie?
Ia-l din poala mea.
Repede, adu-mi un prosop.
Nu-mi place mirosul de tapioca.
Atenție, cumpărători!
Acum e ora 21 și magazinul se închide.
Ora 21! Sfinte Sisoie! Magazinul se va închide!
Moș Crăciun nu poate aștepta toată noaptea.
Haide, în poala lui Moș Crăciun.
Hai mișcă, puștiule.
Aproape îți târăști picioarele.
Ia-l de aici.
Haide, puștiule.
Haide sus.
Și cum te numești, băiețel?
Hei, puștiule, grăbește-te, se închide magazinul!
Ascultă, băiețel, o grămadă de lume așteaptă aici, așa că dă-i drumul!
Ce-ți dorești de Crăciun, băiețel?
Mintea mi s-a golit.
Încercam frenetic să-mi amintesc ce-mi doream.
Explodam, explodam.
Hai, puștiule.
Ce zici de o minge frumoasă de fotbal?
Fotbal? Ce e fotbalul?
Fără voință conștientă, vocea chițăi:
Minge de fotbal.
Bine, ia-l de aici.
O minge de fotbal! Oh, nu. Ce-am făcut?
Trezește-te, prostule, trezește-te!
Vreau o carabină Red Ryder oficială, 200 focuri...
cu aer comprimat.
O să-ți scoți ochii cu ea, puștiule.
Crăciun fericit.
O să vă văd în Oz, oameni buni.
Ei bine, l-ați văzut pe Moș Crăciun?
I-ai spus ce-ți doreai de Crăciun?
Te-a întrebat dacă ai fost băiat cuminte tot anul?
Nu.
Nu-ți face griji, el știe.
Întotdeauna știe.
Crăciun fericit.
Bine, du-te jos.
Pa, Chris.
Este bine.
Acum, stai puțin. Bine. Aprinde-le!
Păi, șirul verde e stins.
Nu, verde merge. Albastrul e stins.
Nu-mi spune ce culoare e.
Nu-s orb la culori.
Nici eu nu-s oarbă la culori.
Uite, vezi, ți-am zis că-i verde.
Stați așa! Nu mișcă nimeni!
Stați pe loc!
S-a ars o siguranță.
Babacu' putea înlocui siguranțele
mai repede decât un iepure la întâlnire.
Le-a cumpărat la vrac.
Oh, Ralph.
Nu-i drăguț?
Banditul.
Mda. Nu.
Steaua aia s-a aplecat.
Steaua e perfect dreaptă.
- Fii atent. - Sunt, sunt.
Doar că... Lasă-mă s-o fixez. E în ordine.
Perfect.
Oh, Doamne, uită-te la timp.
Sper că Moș Crăciun să nu fi trecut de casa asta...
numai pentru că niște băieți nu erau încă în pat.
Mi s-a părut că am auzit clopotele saniei lui Moș Crăciun...
puțin mai înainte, mergând pe cealaltă stradă.
Bine, voi doi, la etaj.
Dați-i drumu' repejor, repejor.
Ok, să le aducem.
Randy, haide! Ridică-te, Randy!
A venit Moș Crăciun.
Uau! Un camion! Ăsta e al meu!
Uau, uită-te aici! Este al meu!
Ce e aici?
E grea.
Mașină de pompieri. Oh, băiete, e a mea!
Chestia asta se ridică?
Crăciun fericit.
Crăciun fericit, amândurora.
Randy, nu.
Așteptă să înceapă Crăciunul, scumpule.
- Vreau să mă joc de-a Moș Crăciun! - Păi, stai puțin, Randy.
Anul trecut el s-a jucat de-a Moș Crăciun, nu?
Ralphie, de data asta, îl faci tu pe Moș Crăciun.
- Haide, Ralphie. - Cu cine ar trebui să încep?
Păi, dă-i lui Randy un cadou.
Și, cred că văd, chiar acolo, cadoul mătușii Clara pentru tine.
Ea întotdeauna îți trimite niște cadouri minunate.
Dă-mi-l pe al meu, Ralphie! Haide.
Crăciunul a venit. Oficial. Ne-am aruncat în cornul abundenței...
tremurând de dorința și extazul avariției neînfrânate.
N-am primit o cravată în anul ăsta?
- Un zeppelin! - O cutie de Simonize.
Ralphie, ce ți-a dat mătușa Clara? Arată la toată lumea.
Nu-l vreau.
Ralphie, arată tuturor ce ți-a dat mătușa Clara.
Mătușa Clara se chinuia de ani de zile cu iluzia...
nu că aveam mereu patru ani,
ci că eram fată.
Ea doar îți dă mereu cele mai frumoase lucruri, Ralphie.
Oh, nu este dulce?
- Ralph, mergi sus și încercă-l... - Nu vreau!
Du-te imediat sus și probează cadoul ăla!
S-a străduit ca să ți-l facă. Acum du-te.
În timp ce Ralphie se schimbă, am să-l fac eu pe Moș Crăciun.
Acum, lasă-mă să văd ce pot găsi.
Văd ceva! Randy.
E pentru tine, iubitule.
Ăsta e pentru tati.
Ține.
De la mine pentru tine.
Mulțumesc mult.
Mă întreb ce ar putea fi?
Există o singură cale de a afla, nu-i așa?
Păi, e o minge albastră.
O minge de bowling.
Mulțumesc, dragă.
- Îți place? - Da, foarte mult. Foarte mult.
Ralphie.
Te așteptăm.
Haide, mamă.
Chiar acum!
Imediat picioarele au început să-mi transpire
ca ale celor doi iepurași pufoși...
care mă priveau tâmp cu ochii din nasturi albaștri.
Vino aici jos ca să te vedem mai bine.
Am sperat doar să nu fie Flick de față...
fiindcă o vorbă privind această umilire mi-ar fi putut face ușor viața...
un adevărat iad, la școala Warren G. Harding.
Nu e drăguț?
E cel mai prețios lucru pe care l-am văzut vreodată în viața mea.
Taci, Randy.
Arată ca un iepuraș supărat de Paști.
- Nu! - Ba da!
Arată ca un coșmar roz.
Ești fericit să porți ăsta?
Vrei să-l scoți?
Spune-i puștiului să-l scoată.
O să-l porți doar când vine mătușa Clara în vizită. Du-te și scoate-l.
Hai, scoate-l!
Doamne, vezi mizeria aia?
- Cine o să adune hârtiile? - Nu eu.
- Anul trecut a făcut-o Randy. - Poate o face iar.
Știi, nu-i rău vinul ăsta. Or nu-i bun, dar...
- Vrei o înghițitură? - Nu, tu nu trebuie.
Ai avut un Crăciun frumos?
Da, destul de frumos.
Ai primit tot ce ți-ai dorit?
- Păi, aproape. - Aproape?
Ei bine, asta e viața.
Mai e și Crăciunul următor.
Asta e amuzant.
Ce e acolo în spatele biroului?
Unde?
În spatele biroului, pe peretele de colo.
De ce nu te duci să verifici?
Ce-am pus acolo, dragă?
Probabil l-a pus Moș Crăciun.
Oh, era minunată. Abia așteptam s-o probez.
Știi cum s-o încarci?
Corect.
Fii atent.
Se împrăștie peste tot.
Închide-o sus. Strânge.
Pot s-o încerc, mami? Pot?
- Sigur. - Bine.
Dar afară.
Încă mai spun că astea sunt periculoase.
Pune-ți galoșii și haina. Afară este rece.
Am avut și eu una când eram de opt ani.
Dacă se rănește? Ralphie, haina!
Să nu tragi în vreun animal sau pasăre!
Cu excepția câinilor Bumpus-ilor!
Fii atent, Ralphie!
Acum e bine știut în tot Midwest că babacu'...
e un mare pofticios de curcan.
Un veritabil și ciudat curcan cu usturoi.
Cu câteva zile înainte de Crăciun...
ochii încep să-i licăre cu o lumină sălbatică și lihnită de foame.
Ok, Black Bart, acum primești ce-i al tău.
Oh, Dumnezeule! Mi-am scos ochii!
„O să-ți scoți ochii, puștiule.”
„O să-ți scoți ochii, o să-ți scoți ochii!”
Ralphie, ai grijă. Să nu-ți scoți ochii!
Nu m-a văzut! Nu știe!
Ochiul e bine.
B.B.-ul trebuie să-mi fi lovit ochelarii.
Ochelarii! Oh, nu!
Unde-mi sunt ochelarii?
Puține lucruri au provocat o pedeapsă rapidă și teribilă...
unui copil ca o pereche de ochelari sparți.
Stai!
Oh, nu!
Chisăliță.
Pentru o clipă, m-am gândit că o să mă prefac.
Nu vor ști niciodată că nu mai sunt lentilele.
La întâmplare, mintea dezvoltase un complot spectaculos.
Să vedem, un țurțur!
Cade de pe garaj și îmi lovește ochiul!
Ar merge. Trebuia să meargă. Rapid, mi-am stors niște lacrimi.
Ce ai pățit, scumpule? Ce s-a întâmplat?
Lasă-mă să văd.
A fost un țurțur care a căzut de pe garaj și m-a lovit.
Ce e?
Nimic, e-n ordine. Citește-ți prostiile.
Trezește-te, Randy.
Oh, Doamne.
Mi-a lovit obrazul și mi-a spart ochelarii.
Și am încercat să mă feresc, dar...
Acolo, înțeleg, ai doar o mică umflătură.
Noroc că nu te-ai tăiat la ochi.
Se știe că țurțurii pot ucide oameni.
- Ce se întâmplă acolo? - Nimic. Venim imediat jos.
Stai departe de curcanul ăla! Îi trebuie o oră de copt.
O să faci viermi!
Dar ochelarii mei?
Îi poți purta pe cei vechi...
până primim unii noi.
M-am scos!
Dar mi-am lăsat arma afară.
După ce te-ai îmbrăcat, te duci afară și o iei.
Ține asta acolo.
Viața e ca asta.
Câteodată, de la înălțimea visurilor noastre,
atunci când bucuria ne este la apogeu...
când toate-s bune și la vară cald...
coboară peste noi dezastrele cele mai de neconceput.
Oh, curcanul!
Nemernicilor! Bumpus-ilor!
Aroma cerească atârna greu în casă. Dar s-a dus.
Totul s-a dus. Nici curcan. Nici sandvișuri cu curcan.
Nici salată pentru curcan. Nici sos, tocătură de curcan, curcan à la rege...
sau galoanele de supă de curcan.
Duse.
Totul dus.
În regulă.
Toată lumea sus.
Îmbrăcați-vă.
Vom ieși să mâncăm.
Nu, nu!
Nu "ra ra ra ra ra". "La la la la la."
Cântați cam așa:
Încercați iar.
Opriți-vă!
Cântați altceva.
Nu!
Opriți-vă!
Bucătărie. Aduceți mâncare. Pentru clienții.
Îmi pare rău.
E o rață frumoasă.
Într-adevăr.
Dar vezi...
Ce?
Zâmbește la mine.
Ok?
Frumos!
Crăciunul ăsta avea să dăinuie în amintirile noastre...
drept Crăciunul unde ne-a fost prezentat curcanul chinezesc.
Toate bune și la vară cald.
Iubito, vino aici. Uită-te la asta.
Frumos!
Lângă mine, în beznă, mi-am pus frumusețea unsă de oțel brunat.
Cel mai grozav cadou de Crăciun primit vreodată...
sau care ar fi fost primit vreodată.
Treptat, m-a cuprins somnul, doborând rațe în zbor...
și obținând focuri spectaculoase.
Subtitrare: Midas
Decembrie 2013
Sprijină-ne şi să devină membru VIP pentru a elimina toate anunţurile www.OpenSubtitles.org