Faceţi reclamă produsului sau mărcii dvs. aici, contactează www.OpenSubtitles.org astăzi
Care este scopul vieţii?
Suntem aici pentru un motiv anume?
Toate astea au vreun rost?
La început nu ştiam despre ce e vorba.
Nu... nu puteam vedea nimic.
Era cald.
Acolo era mama mea.
În fiecare zi, mă distram.
Avea vreun rost să mă distrez?
Era chiar tot?
Nu, nu putea fi aşa de simplu.
Uite una.
Şi apoi era gata.
Destul pentru tine.
Gata cu distracţia.
Părea o viaţă foarte scurtă.
Adică, ce-am făcut?
Puţină joacă.
Puţină mâncare.
Scormoneam mizeria.
Dar când m-am gândit mai bine,
nu însemna mare lucru.
Mă întorsesem.
Şi eram din nou pui.
Viu şi pregătit să întreb marile întrebări.
Să scormonesc după răspunsuri.
Doar lasă-mă acolo.
Unde sunt?
Ce altceva mai ai?
Asta aici.
- Ce este? - Un retriever roşu.
Da.
Frumos căţel.
Rasa bună. Uşor de dresat.
Aveţi ceva mai mic?
Am nişte Yorkies drăguţi aici.
Şi un Japanese Chin.
Pudel.
Aici Corgi.
Şi un Pomeranian.
Priveşte câtă marfa bună.
Cineva ştia că vin.
Da.
Hei, uite.
Ce avem noi aici?
Uite la ăsta micu'.
Pariu că costă oleacă.
Da, a fost knockout în runda a doua.
Am pierdut tot. Fii tare tipule.
Acum, tu cumperi.
Nu azi, prietene.
Mă gândeam la viaţa mea.
Încă am multe întrebări.
Dar tot reveneam la aceeaşi...
Cum fac să primesc nişte apă?
Vrei o îngheţată?
Da.
Ce aromă?
Mamă, am auzit ceva aici.
Hei, dragă.
Ethan!
Hei, mamă, vino aici.
Dumnezeule.
Pare însetat.
E prea cald acolo.
Cred că trebuie să-l scoatem afară.
Nu pot deschide uşa.
Stai, e închis.
Mamă, te rog.
Ok, dă-te în spate.
Sărăcuţul
Bietul de el.
Cum te simţi?
- În regulă? - Ce... ce e asta?
- Mamă! - Un băiat?
- Băiat... - Un băiat!
- Eşti în regulă? - Nici nu mă gândeam că poate fi
- aşa ceva ca un băiat. - Obosit?
Cred că micuţul va reuşi.
- Mamă, îl putem păstra? - Nu ştiu.
Cred că tatăl tău nu va...
Am decis pe loc că sigur îl voi păstra.
Da! Tată, îl putem păstra?
Păi, cine îi va da de mâncare?
- Eu. - Cine îl va spăla?
Tată, voi face tot.
- Crezi că eşti pregătit? - Da.
- Fiule, nu ştiu ce să zic. - E un băiat bun.
E un băiat bun.
Hai, te rog.
Tată, e un retriever.
Îţi va aduce papucii.
Şi ziarul când plouă.
Spune ceva ce vrei să îţi aducă.
Îţi va aduce
Uite. Hei, vino aici!
Ce faci?
Deci, am vorbit cu Ethan ca câinele
- va fi responsabilitatea lui - Vino aici! Da. Bravo.
Tată, te rog?
Ei hai. Are nevoie de un prieten.
În regulă, chestia asta
pe care o faci, e cam şantaj,...
... okay? Du-l de aici.
Vreau să vorbesc doar cu mama ta.
Okay.
Îl ţinem până mâine...
Eşti speriat? Nu fi.
Va fi în regulă. Da.
Nu prea avem de ales.
Fac mizerie.
- Trebuie să îl speli. - Ei, hai.
- Se va plictisi. - Ei hai Jim.
O ştii. Ştii cum e el.
Dacă zice nu, fugim şi căutăm altă familie.
Ethan?
Da?
Ai câine.
Da! Da!
Hai cuţu. Tată!
- Da! - E în regulă.
Mulţumesc!
Hai! Hai!
Bailey.
B-A-I-L-E-Y, aşa cred.
Eu sunt Ethan.
Sunt stăpânul.
Crezi că ştie cum să îmi zică numele?
Cred că da dragă.
Aşa.
Bravo cuţu.
Aşa
Gata?
Hai Bailey.
Bailey, şezi.
Şezi.
Rostogoleşte-te. Rostogoleşte-te.
Scoate aia din gură!
Scoate aia din gură.
Okay. Vino.
Dă laba. Dă laba.
Hai. Da, bravo cuţu!
Întoarce-te. Întoarce-te.
- Hai. - Ce zice?
- Prea multe cuvinte. - Hai. Okay.
- Acum o fac. - Vino aici.
Bravo. Bravo
Dar un cuvânt era spus mai mult ca oricare altul.
Bailey, Bailey, Bailey, Bailey, Bailey.
După o vreme,
am înţeles cuvintele care contau.
Am avut un băiat, şi numele lui era Ethan.
Am un nume.
Numele meu era Bailey, Bailey, Bailey, Bailey, Bailey.
Dragă, mi-aş fi dorit să ştiu că tu şi Wes aţi...
Mi-am învăţat locul în haită.
Mama mă plăcea.
- Da... - Tata mă plăcea.
- Da. Da, nu, înţeleg. - O mulţime.
Scuze. Rezistă. Hai.
Un pic mai jos.
Îmi părea rău pentru pisică.
Cu siguranţă, voia să fie un câine.
Nu era vina mea că nu putea fi un câine.
Ethan, e timpul să mergi în pat.
Închide lumina, okay?
Okay.
Okay, hai. Hai.
Hai. Hai.
Okay.
"Nu! Nu o fă, Cap.
"Dă-i, Bucky.
"Băgăm nişte simţ în el.
"Pow! Stomp!
"Vine fix spre noi.
"Salvaţi-vă!"
Ethan întotdeauna venea cu jocuri interesante.
- "Boom!" - Zgomote sub pătură, geniule.
- "Zap!" - în fiecare noapte când adormeam,
mă gândeam ce fericit sunt că am un Ethan.
Şi că nu eram pisica.
Bailey, în maşină.
Hai, cuţu.
Hai!
Oricând familia voia să deprind mirosuri noi,
ne urcam cu toţii în maşină pentru o plimbare.
Iarba...
... copac, broască, ceaţă, sconcs, sconcs mort, baltă,...
... noroi, capră.
Capra!
Toţi aveau
aceeaşi întrebare...
"De ce nu miroase totul a capră?"
Pute!
- Uite cine e acolo! - Salut!
Ghici ce avem.
Ce aveţi?
Ce aţi luat?
Hai, Bailey.
- Uită-te la el. - Un căţel!
Aici cuţu. Aici.
- Salut! - Hei! Hei!
Unde se duce?
Uneori credeam că încercând
să îţi dai sens vieţii putea fi pierdere de timp.
Poate era mai bine doar să trăieşti cu adevărat viaţa
şi s-o laşi aşa.
- Hei! - Hai, băiete.
Hei, unde au dispărut toţi?
Unde-s puii?
Bailey! Bailey, Bailey!
- Ethan, Ethan, Ethan, Ethan, Ethan! - Da!
Doamne! Uite cine e acolo!
Din nu ştiu ce motiv,
nu voiau să împartă mingea cu mine.
Da! Fugi, Ethan, fugi!
Cu toţii ştim că nu există un joc în istoria mingilor
care nu poate fi îmbunătăţit având şi un câine îl el.
Dar ceva era ciudat cu mingea asta.
Bailey, nu!
Comoară.
Asta-i viaţa.
Altcineva? Jim, cafeaua ta?
- Mersi. - Aici.
- Suntem toţi. - Da.
Savurează-ţi mâncarea.
Îmi plăceau cei bătrâni.
Mă prinseseră.
Vrei să nu mai dai mâncare la câine?
Încercam să-l dresăm.
Ţi-am zis.
M-ai prins. Îmi pare rău.
Poţi să-mi dai gemul, te rog?
Când nu mă gândeam la mâncare, mintea mi-o lua razna.
De ce sunt aici?
Cu ce scop?
Da. Freacă.
Şi... se poate mai multă şuncă?
Uite la farfuria asta.
Ştii, la cum mănânci,
vei ajunge să fii mai mare ca noi toţi la un loc.
Da!
Dacă e vreo lume în care să creşti.
Ruşii ăştia puneau rachete în Cuba
Chiar trebuie să vorbim despre asta acum?
- Nu. - Deci, Jim,
aud că eşti pregătit pentru o nouă slujbă la birou.
De ce nu ne spui despre asta?
Nu a mers.
Ei îl vor pe teren.
E unul dintre cei mai buni vânzători în fiecare an.
Am slujba pe care nu o vrea nimeni.
Jim, chiar trebuie?
Mai avem trei secunde până la anihilare nucleară.
Puţei să ne scuzaţi pe mine şi Bailey?
Bineînţeles.
Ethan era trist.
Nu ştiam de ce.
Hei, Bailey.
Căpitanul America, îţi aminteşti?
Putea opri o bombă într-o secundă.
Îţi place, nu?
Hai. Hai.
Da, băiete.
Okay, Bailey.
Ia-o cuţu!
Hai!
Hai cuţu! Hai.
Hai. Unde s-a dus?
Unde s-a dus?
Hai băiete! Ce e aia?
Ia-o băiete!
Hai. Hai, ia-o!
- Ne-am jucat cu mingea după-amiaza aceea. - Da! Hai!
- Lui Ethan i-a plăcut. - Bravo băiete!
Ia-o!
Hai! Hai.
Hei, tată, uite.
Uite ce poate să facă.
Okay, Bailey. Gata?
Gata.
Stai. Okay.
Şi...
Okay.
Fugi, Bailey!
Da! Afară.
Super, prietene.
Mulţumesc, tată.
Hei, Hei, hai.
Da. Da.
Hai. Hai.
- Ai o zi minunată. - Când s-a răcit afară.
- Plecăm toţi acasă. - Ne mai vedem.
- O să fie în regulă. Pa. - Pa.
În fiecare dimineaţă, o cutie mare, galbenă, cu roţi
îl lua pe Ethan de lângă mine.
Când pleca şi mama de acasă,
mă simţeam singur.
Şi înfometat
şi plictisit.
Măcar lăsaseră pisica.
I-aş da lecţii despre cum să fie câine.
Prea mult de învăţat.
Nu, câinii nu se ascund sub paturi.
Ei hai... hai.
Hei, Hei.
Hai, miroase-mă.
Miroase-mă!
Nu ştii nimic.
Îţi cureţi cam des gâtul.
Bailey, nu.
Bună tată.
Elizabeth?
- Asta... asta... - Elizabeth!
Alo?
Hei!
Ăla e papucul meu.
Bailey! Bailey!
Vino aici
Bailey, nu!
Bailey, vino aici.
Vino aici. Vino aici
Bailey, vino.
- Dă la mine. - Când tata era
în toane bune, era fain să te joci cu el.
Hai, lasă. Lasă. Lasă.
Nu e al tău, Bailey.
Al meu! Al meu!
Vino aici. Hai!
Ethan, vin şeful meu diseară,
şi nu poate să îmi vadă biroul aşa.
Înţelegi?
Câinele trebuie să ştie cine e şeful.
Hai ia-l. Ia-l odată.
Şi îi zici, "Eu sunt şeful!"
Trebuie să îi arăţi cine e şeful.
Ok, toate la locul lor.
Vreau locul ăsta să arate boboc
Ai înţeles? Deci, ai înţeles?
Ai înţeles?!
- Da domnule. - Mulţumesc.
Vreau totul cum îmi place mie.
Boboc.
De ce? Pentru că sunt şeful. De asta.
Eu sunt şeful om, şi tu şeful câine.
Şeful câine.
Ethan.
Hai. Să mergem..
Vin musafirii în câteva minute.
Fuguţa fuguţa.
Jim?
- Ce e? - Jim, mă poţi ajuta?
Nu ştiu cum să fac un Singapore Sling.
Ce?
Îţi arăt.
Pot să fac un whiskey cobbler.
Stai, uite reţeta.
Elizabeth, ce... ce faci?
Păi, avem nevoie de prezenţa...
Saint-Gaudens 1907 vulturul auriu.
Aur adevărat.
Nu! Hei!
Ethan era bun cu mine.
- Băiete! Nu! - Întotdeauna împărţea mâncarea.
E în gură? Ai înghiţit-o?
- Nu e preferata mea. - Hai, arată-mi.
- O voia înapoi. - Hai, hai.
De ce?
- Noi am făcut-o. - Alo! Ellen.
Poftiţi. Intraţi.
- Da. - Sunt bucuros că am reuşit
să ajungem până aici, deoarece totdeauna am vrut
să vizitez birourile de pe teren, de ceva vreme.
Da, şi e... aşa plăcut şi...
linişte aici în suburbii.
- Cu siguranţă. Da. - Da.
Păi, ne bucurăm să vă avem aici.
Deci aş vrea să vă spun că...
suntem impresionaţi de-a dreptul
de cifrele tale de anul trecut, Jim.
Foarte impresionaţi.
Ştiţi, chiar mă bucur că aţi adus vorba.
De fapt, chiar voiam să discutăm despre asta.
Ştii, mă gândeam, cu cifrele astea aşa de mari
poate ar trebui să ies de pe stradă
şi să primesc o funcţie la birou.
Păi, noi avem nevoie de tine pe stradă.
Ăsta e interesul întregii operaţiuni de fapt.
Voi fi sincer Jim.
Eşti unul dintre cei mai buni vânzători pe care îi avem.
Ar fi o nebunie să te scoatem de pe stradă.
Mai colecţionezi monede?
Bineînţeles.
Care e piesa cea mai bună?
1907 Saint-Gaudens vulturul auriu.
Păi, Herman,
nu ştiu nimic despre monede, dar ştiu că asta e specială.
O comoară.
Nu am văzut până acum una aşa de aproape.
- E monedă interesantă. - Da, o frumuseţe.
V-o arăt. Merg să o aduc.
Păi, poate după cină.
Merg mai târziu să o aduc.
Mă puteţi scuza?
Îl duc pe Bailey la o plimbare.
Ok, mergi.
Te rog, Bailey.
Te rog, Bailey, fă-o. Hai.
Oare ce vrea de la mine?
Hai. Hai.
Aş vrea să ştiu ce zice.
Hai! Hai!
Care-i problema ta? Hai!
Nu ştiu de ce era aşa nervos, dar m-a făcut nerăbdător.
Şi când sunt nerăbdător, lucrurile se mişcă foarte repede.
Asta era o premieră.
Nu-l mai văzusem aşa bucuros să facă curat după mine.
Da! Am găsit-o!
E important să nu fie aşa de dulce.
- Nu, e în regulă. - Vedeţi asta?
Acum, asta...
E ceva.
- Să vă clătiţi ochii. - Nu!
Ce?
Un şobolan.
- Ce? Ce? - Chiar acolo!
- Unde? Nu, nu îmi plac şobolanii. - Unde?
- Unde e? - E în regulă. - Sub masă.
- Iubesc şobolanii. - Da, prinde-l, Bailey.
- Nu văd nimic. - Unde?
- Fuge acolo. - Stai!
Prinde câinele! Prinde-ţi câinele ăla.
- Prinde câinele. Prinde... - Bailey!
- Nu văd nimic. - Vino aici.
- E chiar aici. - Poate l-ai văzut pe Smokey.
- Sigur nu era Smokey. - Nu, nu era Smokey.
Chiar nu-mi plac şobolanii. Nu-mi plac şobolanii.
Iii este mai frică de tine decât ţi-e ţie de el.
Vino. Vino aici Bailey.
- Vino! Vino! - Poţi să-l apuci? Apucă-l.
- Jim. - Bailey! Bailey, vino aici!
Vino aici!
Stai. Te rog Bailey.
- Poţi să-l apuci, Jim? - Nu văd nimic.
Bailey!
Bailey, vino aici.
Cred că a dispărut acum.
Nu-mi plac şobolanii!
Bailey!
Ce-a fost asta?
Herman!
Bailey, vino aici!
Vino aici! Hai!
L-ai prins, Jim? L-ai prins?
Dacă aveam vreo şansă de promovare, poţi să uiţi de ea.
Tată! Tată, stop!
- Nu e vina lui. E... - Ne-ai făcut să părem prosti!
Tata întotdeauna ţipă când se întâmplă aşa.
Nu-l pedepsi! E vina mea!
Jim, stai o clipă înainte să...
Nu, de azi înainte, sta afară.
Nu a făcut nimic
Nu vreau să-l mai văd
Nu vreau să îl mai văd în casă.
Dar e frig afară.
Păi, de asta are blană.
Măcar să îi punem o pătură.
E un câine!
Ethan?
Hei, băiete? Ok?
Îmi pare rău.
E numai vina mea.
Chiar dacă nu îl puteam vedea
ştiam că Ethan era trist în noaptea aceea.
Hei, băiete.
Hei.
E frig afară, nu?
Ştiam că are nevoie de mine.
Şi eu de el.
Eşti un băiat bun.
Gata, băiete?
Okay. Vino aici.
Vino aici.
Hai, Bailey.
Okay, băiete. Gata?
Trei, doi...
unu!
Hai!
Da, băiete.
- Hai. - Să o facem din nou.
- Da! - Da!
Frumoasă aruncare, Ethan. Frumoasă aruncare.
Frumos jucat.
Bună pasă, Ethan.
I-am luat. Bravo.
Tu, i-o duci tot timpul.
Da, exact.
De fiecare dată când jucăm...
fiecare vrea să meargă lângă masculul alfa.
Da, la asta mă refeream..
Aproape toţi.
- Pentru că e acolo de fiecare dată. - Da.
Ethan, de ce ai tot timpul câinele cu tine?
Ce? Ţine loc de prietenă sau altceva?
Da, bună asta, Todd.
Dai un pupic?
Doar întreb.
Scuză-mă.
Îmi pare rău, Todd.
Cumva, prietena mea te-a speriat?
Foarte nostim.
- Stai calm. Glumesc. - Râde câinele la tine.
- Câinii nu râd, tolomacule. - Bailey, vino aici.
Nostim.
- Ai tot? - Da.
Când Lou a dat pasa aia la început.
- Am crezut că terminasem!. - Ştiu!
Aici.
Bailey, aici.
Hei, tată.
- Ţi-e foame? - Rupt.
- Am o caserolă în cuptor. - Da?
Africa e casa a sute
de mii de animale.
Unele arata amuzant... unele nu prea,
şi unele atât de atrăgătoare încât am vrea
să întindem mana şi să le atingem...
Antrenorul m-a pus să fiu fundaş începând de azi.
E super, puştiule.
Trebuie să vii la următorul meci tata.
Serios. Sunt mai bine acum.
A trecut mult timp.
Okay.
Săracul tata.
Locul ăsta e super.
Atâtea lucruri de mirosit aici.
Şi de mâncat.
E peste tot.
Hrăneşte-mă. Hrăneşte-mă.
Vrei următorul?
Ethan deodată mirosea altfel.
Mai transpirat.
Cine vrea cu acel roller coaster?
Mă gândesc dacă era din cauza fetei acelea.
Hei, Hei, Hei! Bailey, Bailey, Bailey, Bailey!
Scuze.
Scuze. Scuze. Scuze. Scuze.
A fost câinele. Nu eu.
Nu aş face aşa ceva.
Okay, poate ar fi cazul
să îţi înveţi câinele nişte bune maniere.
Am tot încercat. El... nu e aşa inteligent.
Pe bune?
Ai auzit ce a zis despre tine?
Mie îmi pari destul de inteligent.
Da.
Nişte ochi foarte inteligenţi.
Mă mănâncă în fund.
Cum te cheamă frumosule?
El e... e Bailey.
- Bailey, Da. - Bailey.
Să ştii că îmi pari un căţel foarte bun Bailey.
- Da. - Pardon?
- Bună treabă. - Mersi.
Fain.
Da...
Hei, Hei, Hei, Hei. Ţine chestia aia departe de el.
- Okay, okay, okay. - Eşti bun la asta.
Mersi.
- Adică, foarte bun. - Da?
Te priveam de acolo.
- Okay. - Nu în felul ăla.
Adică... Da.
Ne mai vedem.
Hei, dacă nu mai apucam să vorbim,
aş vrea să retrag cele spuse mai devreme
cum ca câinele meu nu ar fi deştept.
De fapt e foarte deştept.
Clar, mai deştept ca mine.
Amândoi aveau un miros aparte.
Ai vrea să... ai vrea să luăm un hot dog sau ceva?
Popcorn?
Desigur.
Okay, să mergem.
Aici sunt bune.
Hei, Bailey, vino aici.
Voiam să îi salvez dar nu ştiam cum.
- Hai. - Am terminat?
- A fost bine. - Niciodată.
- Nu! A fost fain! - Mersi.
Mersi.
Ethan are probleme.
Simt că mor.
O să mor. O să mor.
- Ce e cu tine? - Nu-ţi fă griji, Ethan.
- Te ajut. - Hei, Hei, Hei, Hei, nu, nu, nu, nu.
Stai acolo. Stai acolo.
- Bailey, nu, nu, nu. - Dar ajut.
Bailey, stop! Bailey, Bailey, Bailey, Bailey, Bailey,
Bailey, stop, stop, stop, stop. Hei. Nu.
- Okay. - Da.
Mersi. Vă mulţumesc la amândoi pentru plimbare.
De ce am mâncat aşa multe?
Da, trebuie să facem ceva.
Da, ar fi plăcut.
A fost fain.
A fost
Cu excepţia faptului că a trebuit să plătesc 28 de hot dogi.
Scuze.
- Da, mai bine pleci. Repede. - Okay.
- Okay. Pa. - Ne mai vedem.
Din clipa aceea,
fata devenise membră a haitei.
Îmi plăcea.
Plus că mirosea a biscuiţi.
Hai! Hai, Bailey!
Petreceam fiecare zi împreună.
- Bravo băiete. - Pregătit, Bailey?
- Da. Hai, hai hai. - Gata? Okay, pornim.
- Bun băiat! - Ce plonjare.
Ce-a fost asta?
- Bravo băiete! - Înoată!
Adu înapoi!
Bun băiat.
- Vino aici. - Bun băiat. Bun băiat.
- Hai. - Bravo!
- Bravo. Bravo. - Da, bravo.
Hei!
Grijă la cap.
Bun băiat.
- Nu, nu e ok. - Nu.
Plus că merg.
- De ce? - Nu asculţi!
De fiecare dată când te întreb de unde vine câte ceva...
Tu îmi zici! Îmi zici unde se duce!
Pentru că am meritat! Am meritat-o! Am meritat-o!
Nu vrei mai bine să mergi în oraş?
Da.
- Bailey. - Hai, Bailey!
Haide. Da?
Urlam împreună.
Şi uneori stăteam în maşină
fără să mergem undeva.
Ethan şi Hannah se luptau şi se lingeau.
Se bat de la mâncare?
Poate Hannah a ascuns ceva în gură.
Nu. Nimic acolo.
Pfiii... Ce se întâmplă cu tine?
Te iubeşte, măi.
Dar nu contează cât de mult
căuta mâncare acolo, nu găsea niciodată nimic.
Şi tot căuta.
Mult.
Vara era pe sfârşite.
Cea mai bună vară.
Da.
Nu vreau să mă întorc la şcoală.
Ba da, vrei.
Vreau?
Da.
O să primeşti o bursă bună în fotbal
la o şcoală bună.
Şi după aceea voi aplica la şcoală aceea
şi voi lua o bursă academică.
Apoi vom fi amândoi la colegiu,
şi niciodată despărţiţi.
Ai plănuit tot, nu?
Da, bineînţeles.
E un plan bun.
Corect, Bailey?
Ce? Ce ai zis?
- Ne mai vedem. - Pa.
Pa!
Ne vedem mâine.
Bun băiat.
Trebuie să plec.
Unde mergi?
Să iau nişte bere.
Tot ce vreau este să cobori tonul.
- E tot ce... - Stop, stop. Te rog opreşte-te!
Poţi să îl ţii jos?
Părinţii sunt sus, Jim. Trebuie să te opreşti.
Scuze.. Ştii, ai dreptate.
În regulă. Nu mai fac.
O să plec! O să plec.
E bine pentru tine?
- Hai băiete. - Îţi sună bine?
- Păi, nu ştiu. Zi tu. - O să fie bine
pentru tine? O să fii bucuroasă dacă...?
Nu, zi-mi. Zi-mi doar dacă vei fi fericită.
- Opreşte-te. Pleacă! - Chiar că plec!
În regulă, plec.
Vrei te rog să vii înăuntru...
Opreşte-te, Eliz... Taci! Taci!
Vino înăuntru. Încerc să te ajut, Jim.
Încerci să mă ajuţi? Vrei să mă ajuţi?
Eşti soţia mea, Elizabeth.
- Ar trebui să mă susţii. - Dar te susţin.
- Vrei să vii înăuntru... - Hei. Hei, tipule.
Hei.
Mă spionezi?
Ce?
Mă spionezi?
- Lasă-l în pace, Jim. - Vino aici.
- Lasă-l în pace. - Nu. Ai ceva de zis?
- Abia am ajuns acasă. - Vino aici.
- Uite cum mă priveşte. - Nu.
- M-am săturat de cum te uiţi la mine. - E okay, Ethan.
- E okay. - Calmează-te. Relaxează-te.
- Uite cum mă priveşti. - Ce faci?
- N-are legătură cu el. - Nu te băga.
- Nu are nicio... - Tu să nu te bagi!
Ce faci?
Uşor. Ia-o uşurel. Calm.
- Ai dreptate. - Dumnezeule...
Ai dreptate. Hei, Hei, Hei, Hei.
Voi...
Hei!
Să nu o mai atingi vreodată!
Mă auzi?
Trebuie să pleci.
Mamă, trebuie să plece.
Nu poate sta aici.
Mamă, eşti ok?
Da. Îmi pare rău.
Eşti sigur că ai luat tot?
Las-o să vorbească cu mine.
Urcă în maşină tata. Am rezolvat eu.
Da.
Din acel moment,
Ethan era liderul haitei.
Când am mers acasă, lucrurile erau schimbate.
Tata plecase,
pisica aia se ascundea de ceva timp de mine
şi acum înţelesesem.
L-am găsit!
Okay, scuze.
Pfii!
Hai! Roşu 80. Roşu 80.
- Hai, Ethan! - Jos, pe locuri, hai!
Asta e. Pe sus.
Bun blocaj.
Prima jos, Tigers.
Pasă prinsă de cel la primire...
Bun aşa, Ethan!
Prima din zece pentru Tigri.
Hai, Tigers!
Jos, pe locuri, hai!
Da! Da!
Eseu, Tigers!
A fost minunat.
Mamă.
Nu.
Bursă completă. Patru ani.
Da! Pe bune?
Okay, okay. Hai.
- Pe bune? - Da.
- Okay, stai aici. Okay, câine şef? - Okay.
Aşteaptă aici. Îţi aduc ceva de mâncare, okay?
- Am zis ok. - Bun băiat.
Haide! Dă-i bătaie!
Mergi, mergi! Da!
Da...
- Ce? - Ce?
- Nişte glumeţi. - Bună treabă.
Bun joc, bun joc.
- Mă uit eu. - Hei, Ethan!
- Totul liber. - Ce faci?
Ce?
Ce făcea aici?
Şi în una din pasele lui proaste.
Puteam mirosi.
Hai, să mergem!
- Hai. - Deştept ca mă-sa?
Da, şi totuşi nu am primit bursa.
Hei, tată.
Hei, tipule.
Ce faci... ce cauţi aici?
Păi, te-am văzut... te-am văzut în seara asta, Ethan.
- Ai fost bun. - Ai fost la meci?
Da.
Ai un braţ bun.
Deci, totul e ok?
- Tipul ăsta? - Tată.
- Bun joc? - Tată, Hei.
- Cu toţii suntem mulţumiţi? - Tată.
Ia să-l ascultăm pe el!
Tată, nu e nevoie de aşa ceva acum.
Ei hai! Pe bune?
Vrei să te opreşti?
Hei. În regulă.
Hai, să mergem.
Îţi vrei burgerul?
Pentru Bailey?
Hei, câine şef.
Bun băiat.
Deci, nu e totul roz în Tărâmul lui Ethan?
Acum ştiu de ce pleci la Michigan, omule.
Să scapi de nesăbuitul ăla de taică-tu.
- Mai bine taci, Todd. - Da?
Nu vrei ca toţi să ştie
că taică-tu e un beţiv?
Ethan, trebuie să prind autobuzul.
E destul de clar.
- Putem merge? - Da, mergem acuşi.
Şi prietena lui îi ducea luptele de asemenea.
Dacă statul Michigan l-ar şti pe adevăratul Ethan...
Ţi-am zis să taci, Todd.
Nu-mi place cum miroase asta.
Te rog să urci în maşină.
Bailey, hai!
Bailey, mergem. Hai în maşină.
Ce-a fost asta?
Ar putea fi o veveriţă?
Perfect.
Todd era pe teritoriul nostru.
Ce aş fi vrut să-l muşc.
Dar mi-am amintit că Ethan a zis fără muşcături.
Apoi am uitat.
Hei!
Nu, nu, nu, nu, nu!
Ethan.
Bailey.
Bailey, taci.
Mamă!
Mamă, mamă, mamă!
Sus, sus, sus.
Repede, repede. Hai repede!
- Trebuie să ieşim. - Nu putem. Nu putem.
Hai... geamul.
- Vino aici. - Doamne.
Foc! Foc!
- Trebuie să sari - E prea sus.
Aşternuturile! Aşternuturile!
- Aici. Aici. - Vreau să leg astea.
O scară la îndemână are cineva?
Să-i ajutăm să coboare!
- Doamne. - E singurul mod, okay?
- Câţi oameni sunt în casă? - Okay.
Verifică în spate.
Cineva să mă ajute!
- Hai, hai, hai. - Te-am prins.
Okay, te-am prins. Apuc-o.
- Te-am prins, te-am prins - Okay.
Bun băiat. Bun băiat
Verific în spate!
Sunt aici... chiar în spatele tău.
Okay.
Nu!
- Hai. - Pot face ceva?
Să-l ajutăm să coboare.
Hai, Ethan.
Trebuie să sari, fiule.
Ethan, sari!
Ethan!
- Okay, poţi să te mişti? - Piciorul!
- E în regulă, hai. - Unu, doi, trei.
Piciorul lui.
Piciorul.
- Vei fi în regulă. - E în regulă. Eşti în regulă.
E okay.
Cineva să îi ţină câinele.
Hei, Bailey. Bailey, nu.
Nu.
Mergi cu el. Mergi cu el.
Nu.
Unu, doi, trei.
Totul va fi în regulă băiete. Se va întoarce.
Uşurel.
Nu. Hei, Hei.
- Nu! Stop! - Uite câinele.
Cineva să ia câinele.
Hei, Hei, Hei, Hei, Hei. Hei.
De ce fugi fiule?
Mă jur, a... a fost un accident. Eu...
De ce nu ne spui ce s-a întâmplat?
Eu.. eu am avut o artificie...
Cred că mai bine vii cu noi.
Dar nu... vă rog... vă rog doar...
A fost un accident.
Fran! Fran, vino, vino, vino..
- Sunt aici? - Sunt aici, sunt aici.
- Okay. - Fii atent, dragă.
Sunt... sunt atent.
Sunt atent.
- Bună. - Hei, scumpă.
Mă bucur să te văd.
Uită-te la tine.
Stai, stai, lasă...
- Am... am reuşit. - Fran, Fran, Fran, Fran.
Opreşte-te. Opreşte-te.
Mă bucur să te văd, Ethan.
Da. Şi eu.
Toată ziua am copt.
Ţi-am pregătit camera, Ethan.
E aşa bine să te avem aici.
Ethan nu a mai vrut să se joace.
Bailey.
Îmi pare atât de rău.
Chiar dacă peste tot pe unde mergea
avea un băţ foarte fain.
Bailey, hai. Hei!
Vino aici, Bailey.
- Nu, nu, nu, nu, nu, Bailey. - Bailey.
Hai. Hai.
Nu reuşeam să îl fac să ne jucăm.
Tot ce voia era să doarmă.
Aveam atât de mult timp liber acum, încât mi-am făcut un nou prieten.
Era ca un cal mai mic.
Sau un câine uriaş.
Cu mirosul sau special
care era plăcut şi dezgustător.
Îmi doream să mă tăvălesc în el.
Ne distrăm.
Până nu ne-am mai distrat.
Măcar Hannah mai venea.
Hei!
- Hei. - Salut, Bailey.
Salut. Salut.
Şi mie mi-a fost dor de tine.
Bun băiat. Bun băiat.
Eşti aşa un băiat bun.
Ei hai!
- Hei. - Hei.
Tu... vrei să mergem la lac?
Am făcut nişte sandvişuri.
Da.
Adică...
Da, dacă vrei.
Păi eu... mă gândeam că ar fi interesant
dacă am putea ieşi din casă, să te scot la aer.
Ce?
Uite ce e, Hannah, e drăguţ că încerci,
dar nu trebuie să... nu e nevoie să faci asta.
Nu trebuie să mă ajuţi.
Nu o fac pentru tine.
O fac pentru noi. Vreau...
Nu, o faci pentru mine.
Vei pleca la colegiu în 3 săptămâni.
Dar mă voi întoarce la timp.
Şi voi fi aici.
Cu asta.
Trebuie să încetezi să îţi plângi de milă.
Nu poţi face asta pentru mine, Hannah.
Fac orice pentru tine.
Nu cred că ar trebui să mai fim împreună, Hannah.
Nu trebuie să mai fim împreună.
Nu va merge.
Îmi pare rău.
De ce faci asta?
Bailey.
Bun băiat.
Da.
Vrei mingea?
Okay, uite mingea.
Hai.
Pa, Bailey.
Stai. Aşteaptă, nu.
Nu, stai.
Îmi lipsea Hannah.
Şi lui Ethan, la fel.
Îmi dădeam seama.
Ethan, ţi-am făcut un sandviş.
Îl pun în spate, okay?
- Bine, Fran. - Bailey, Bailey, Bailey, Bailey...
Bun băiat.
Îţi va fi dor de mine?
Şi mie, la fel.
Nu mai fi aşa, femeie.
E o şcoală bună de agricultură.
Va învăţa tot ce trebuie să ştie
despre cum se conduce ferma asta.
Clar, da...
În regulă, hai. Hai.
Mai bine-l prinzi.
Nu va înţelege.
Vino aici.
- Bun băiat. Bun băiat. - Ai luat câinele?
Hai aici.
- Stai, Bailey, stai. - Hai, băiete.
Frumoasă zi?
E aşa de matur.
Oare ce face?
Doamne.
Bun băiat, Bailey.
Păstrează-mi aia, okay, Bailey?
- Am prins-o. - Da.
Pa, Ethan.
Condu atent.
Ne mai vedem, Ethan!
Nu, Bailey.
- Stai. - L-ai prins dragă?
Stai? Jucăm de-a adusul.
Bailey!
E ceva vreme de când ne-am jucat.
Bailey.
Îmi place versiunea aşa de joacă.
Eşti nebun, ştii asta, câine şef?
Poate nu... condu mai departe data viitoare.
Ai grijă de lucruri pe aici în lipsa mea, ok?
Mă întorc curând.
Promit.
Hai. Fugi. Du-te acasă.
Oamenii sunt complicaţi.
Fac lucruri pe care câinii nu le înţeleg.
Cum ar fi să plece.
Ethan şi eu am fost făcuţi să fim împreună.
Dar dacă nu era Ethan,
ce rost mai avea să fiu eu aici?
Poate rostul era să nu caut niciun rost.
Okay, stai. Aşteaptă.
Okay.
Mă întorc imediat, Bailey.
Totul mergea la pas încet.
Ceea ce era ok,
pentru că nu mai aveam chef să alerg.
Eram obosit tot timpul
Nu mai aveam chef de joacă
Nici măcar cu calul-câine.
Hei, Bailey.
Eşti ok, băiete?
Bill?
- Atenţie. Păstrează... - Okay.
Okay, să vedem ce avem aici
Ochii lui nu sunt ok.
Sunt... erau... erau cumva în ceaţă...
Şi... era... era...
respiraţie lui era grea.
Şi avea... avea o mică umflătură în...
Da. A băut cumva
- multă apă, a urinat? - Nu.
Letargic, deci... nu vrea să mai meargă la plimbări?
Trebuie să îl car la maşină.
Ce putem face pentru el doctore? Ce credeţi?
Păi... am putea face nişte teste
dar mă tem că vom avea aceleaşi rezultate.
Rinichii lui cedează...
Am putea să...
Toţi erau trişti,
dar eu încercam să îi înveselesc.
Dr. Joyce, pot să... pot să folosesc telefonul?
Da.
Doctore, doctore, dacă ar fi persoana...
Dacă era o persoană... Dumneata eşti doctorul...
Dacă era o persoană, aţi spune că...
Alo.
Da, îl caut pe Ethan.
E bunicul, Bill.
Ethan, e bunicul.
Ethan.
Eşti?
Te pot mirosi.
Unde eşti?
Hei, Bailey.
Acolo era.
Aş putea spune că încă era trist.
Nu voiam să fie trist.
Căţel nebun.
Câine şef?
Ştiam că sunt aici ca să îl iubesc pe Ethan şi să îl fac fericit.
Bailey, Bailey, Bailey, Bailey.
Nu vroiam să îl las aşa.
Bun băiat.
Nu vă faceţi griji.
Va simţi o mică... Asta micu' înfipt în gât,
şi apoi durerea va dispărea.
Şi apoi s-a întâmplat din nou.
Mamă, laptele,
limba, căldură.
Mă întorsesem.
Dar de ce?
Unde era Ethan?
Alte lucruri lipseau de asemenea.
Nu aveam...
Ce? Sunt fetiţă?
Ei hai!
Bună fetiţa, bună fetiţă.
Omul meu era foarte serios.
Fii atent.
- Gata. Gata. Bună fetiţa! - Munceam din greu.
Chiar şi când ne jucăm, făcea să pară că muncim.
Uşor, uşor. Jos, jos.
Caută-l pe Wally. Caută! Fugi!
Wally era un dezastru,
tot timpul pierdea părţi din haine.
L-ai găsit.
Bună treabă. Okay.
Okay.
Carlos Ruiz.
Asta îmi era scopul?
Nu e deloc distractiv.
- Nu are legătură cu Ethan. - Hai. Bună fetiţa.
Treaba mea era să caut, să găsesc...
... şi să arăt.
Bună treabă. Bună treabă
Dar chiar şi când făceam o treabă bună,
omul meu era tot trist.
Era singur.
Puteam mirosi ca mai trăise şi altcineva acolo,
dar mirosul era slab.
Nu fuseseră mult timp pe acolo.
Şi atunci am realizat
că a fi singur e cel mai rău lucru
care ţi se poate întâmpla.
Ştiam ce înseamnă să îţi fie dor de cineva.
Şi lui îi era dor de cineva?
Stop.
Hei.
Ce?
Patul tău... acum.
Ellie...
Patul tău... acum.
Oare de ce îl ascultam?
Nu voiam să merg.
Şi aş putea spune că nici el nu voia să merg.
Mă laşi puţin?
Fără scâncete.
Arma.
Arma avea un miros care îmi înţepa nasul.
Pe locuri.
Stai.
Relaxează-te.
Obişnuieşte-te.
Stai tare.
Bună fetiţa.
Da?
Ce?
Şi eu aş putea face aia.
Ştii, nu văd de ce nu.
Hai. Hai.
Asta e puloverul pe care îl purta ieri..
- Okay, doamnă. - Astăzi avea...
... jeans şi o jachetă albastră.
Ţii minte cât era...
Am fost chemaţi la o ceartă domestică.
Dar până am ajuns acolo, era vorba despre răpire.
Fostul prieten, înarmat.
O luase pe fetiţa de 12 ani.
Ce e asta?
Era ultima haină pe care o purtase.
Okay.
Hai. Hai.
Am găsit un număr parţial
pe o Toyota albastră, ce se îndreaptă spre est, spre rezervaţie.
Am înţeles. Ne îndreptăm acolo.
Ellie. Ellie.
Caută.
Caută, Ellie.
Bună fetiţă. Ai găsit bine.
Covrigel. Pizza. Hot dog.
Cauciuc. Tren. Taxi.
Cafea. Pulover. Fetiţă? Puloverul fetiţei!
Fetiţă! Fetiţă!
Hai.
Hai. Hai.
Bravo.
Ia-l! Ia-l!
Stai!
Poliţia!
Stai!
Ia-l, fetiţo. Prinde-l!
Prinde-l, Ellie!
Am zis să stai!
Uşor!
Dă-i drumul!
Stai! Stai!
Stop!
Hei!
Stop!
- Hei! - Hei, Hei, uite-o.
- Hei, Hei. - Te-am prins. Te-am prins.
- Bună fetiţă. Bună fetiţă. - Aşa.
Eliberează!
În regulă. L-am prins. L-am prins.
- Sus. - Să mergem.
Hai, sus!
Hai.
Aici unitatea canină K-27
Voi avea nevoie de asistentă...
imediată.
Câinele meu a fost împuşcat.
Repet. Câine împuşcat.
Tot timpul uram înţepăturile.
Asta era cea mai urâtă de până acum.
Ellie.
Vei fi în regulă.
Eşti un câine bun.
După vocea lui Carlos,
făcusem o treabă bună.
Eşti un câine bun.
Aveam nevoie să mă odihnesc.
Pot să dorm în patul tău?
Altă viaţă.
Nu chiar aşa de multă distracţie,
dar făceam o treabă bună.
Haide.
Acum sunt mic în urechi.
Hei, tu.
Eşti cel mai frumos căţel din lume?
Mirosea plăcut,
a soare şi covrigei.
Eu cred că eşti.
Da. Vii acasă cu mine?
Okay, trebuie să vii acasă cu mine.
Trebuie să vii acasă cu mine?
Ai de gând să mă ajuţi?
Ce se întâmplă?
Unde mergi? Vino aici.
Ce se întâmplă?
Puteam simţi că e tristă.
Trebuia să o înveselesc.
Ce faci?
Unde mi-e coadă?
Alo? Unde mi-e coadă?
Okay, băiat. În regulă.
Hai. Hai, să mergem.
Oriunde mergea, Maya mă lua cu ea.
Ceea ce era super.
Conforme filosofului american
Charles Sanders Peirce,
oamenii gândesc doar în semne.
Tot timpul îmi aducea ceva de mâncare.
Aproape că uitasem cum era să fii flămând.
Ei bine, aproape că uitasem.
Hei. Salut.
Salut.
- Simpatic căţel. - Mersi.
Ascultă, câţiva dintre noi
organizăm un grup de studiu.
Ne întâlnim la Woodford în camera comună.
Ne-ar plăcea să ni te alături
Aş veni, dar am planuri, aşa că...
Dar nu ţi-am zis când e întâlnirea.
Nu.
Nu, eu doar... sunt ocupată. Eu...
Adică, ştiu că voi fi ocupată, adică...
am câinele, deci trebuie...
Mersi. Trebuie să plec.
Îmi pare rău. Trebuie să scot câinele afară... deci
- Okay. - Dar mulţumesc oricum.
Okay.
- Poate data viitoare. - Da.
Nu ştiu ce e în neregulă cu mine, Tino.
Adică, poate, ar fi bine să cunosc oameni, dar...
nu, ar trebui să învăţ singură pentru că...
Uşurel. Uşurel.
Picioarele mele abia dacă sunt egale.
Mă simt aşa prost!.
Învăţasem repede că totuşi, chiar dacă Maya
vorbea tot timpul, nu era diferită de Carlos.
Nu era nimeni altcineva în haita noastră.
Doar eu şi Maya.
Dar începeam să o înţeleg.
De fapt, îi puteam citi gândurile
Ştii la ce mă gândesc?
- Chipsuri. - Chipsuri.
Ştii la ce mă gândesc?
- Pizza. - Pizza.
Te rog. Pizza.
- Hei, Chris. - Salut.
Poftim.
Mersi. Pa.
- Eşti gata? - Sunt gata.
Ştii la ce mă gândesc?
Îngheţată.
E ridicol, dar uneori
cred că ştii la ce mă gândesc.
Îngheţată, îngheţată, îngheţată.
Ştii, stau prea mult timp singur.
Vrei să mergem să luăm o îngheţată?
Mi-ai citit gândurile.
Cred că asta e, Tino.
Cred că vom fi doar noi doi.
Nu, nu ştiu. E în regulă, ok?
Pentru că eu te iubesc şi tu mă iubeşti, şi...
dragostea e tot ce contează.
Nu că ar conta
de unde îţi primeşti dragostea.
Atât cât cineva te iubeşte, nu?
Mai pot avea?
Eşti drăguţ.
Eşti aşa simpatic.
Salut. Te iubesc.
De ce nu poţi tu fi prietenul meu?
De ce nu îmi mai poţi da îngheţată?
Okay, încă una.
Ce e cu oamenii ăştia în halate albe
care mă tot înţeapă?
Îl hrăniţi la ore fixe?
Cam aşa.
Ce îi daţi?
Mâncare.
Mâncare de câini. Ce?
Poate să facă mai multe exerciţii.
Mai multe plimbări.
Desigur.
Injecţii. Urăsc injecţiile.
Okay, Tino.
S-o facem?
Ordinul doctorului. Vino.
În regulă, ia mingea.
O plimbare lungă, şi acum trebuie să fug după minge?
Ia mingea. Hai.
De ce mă pedepsea aşa?
Tino, hai. Eşti un câine.
Ia... Urmăreşte mingea. Urmăreşte-o.
- Hai, Tino. - Norocos.
Tino, e jenant, okay?
- Doar, vino. - Scuze, azi nu.
- Ia mingea. - Nu am chef.
Şi apoi am văzut-o.
Şi totul s-a schimbat.
Inima îmi tresărea.
Ce bucăţică.
Tino, adu aici.
Simţi ce simt şi eu?
Hei, îmi pare rău.
Câinele meu e ciudat azi.
- Nu, e okay. - Hai băiete. Să mergem.
Hai, alergi după asta?
Hei.
- Un minut. - Hei.
Tu... tu...
Amândoi îl avem, pe profesorul Kenter.
Corect. Da, Da.
Da.
Eu.. eu sunt Al.
Okay, eu sunt Maya.
- Încântat de cunoştinţă. - Scuze. Ştii...
Maya vorbea, dar eu nu ascultăm.
Mă gândeam doar la ea.
E în regulă. Eu... Nu, înţeleg.
Deci el, se poartă ciudat în preajma câinelui tău.
De ce să ne împotrivim?
Mirosim minunat împreună.
Începusem să o vedem pe Roxy tot timpul.
Din nu ştiu ce motiv, Al venea şi el.
Nu a trecut mult până... am dormit împreună.
Acum încep să înţeleg.
Dacă e ceva important, atunci e vorba despre Roxy.
Stai aşa. Ce se întâmplă?
Maya?
Mă gândeam la ceva
despre care tot voiam să îţi vorbesc.
Recunosc mirosul ăla de transpiraţie.
Suntem de ceva timp împreună,
şi...
Maya, vreau să fii soţia mea.
- Al! Dumnezeule! - Ceva e în neregulă.
- Da! - Maya e în primejdie.
Da! Da! Vino aici!
- Dragă, da! - Da.
E periculos Roxy, stai în spatele meu.
Vă protejez pe toţi!
Al!
Okay. L-am prins pe Tino. L-am prins pe Tino.
Okay, stai, stai, stai, stai. Aşteaptă!
Nu, Roxy. Opreşte-te!
Okay. Mamă, ţine... ţine astea.
Okay, Vino. Vino aici. Vino aici.
- Da, okay. - Okay, cred că suntem gata.
- Okay, hai s-o facem. Okay, perfect. - Da!
- Okay. - Okay. Gata.
Eşti geloasă pentru că Fallon a născut,
şi asta te-a făcut şi mai paranoică
Okay, Alexis o să o ia la fund dacă va continua cu gura asta.
Corect?
Deoarece Krystle nu va mai suporta mult chestiile astea.
- Eu nu. - E nebunie.
Ţi-am zis! Ţi-am zis!
- Ce? - Ia-o, Krystle.
Ce e zgomotul ăla în stomac?
Ceva ce mâncase
Hei, cred că vor să se omoare.
Ce?
Nu.
- Era un copil. - Respiră?
Relaxează-te dragă.
Respiră, ok?
Poate ar trebui să o trezim că să fim siguri.
Nu înţelegeam de ce aveau un copil.
Le ocupa toată atenţia.
Bine că eu şi Roxy aveam tot ce aveam nevoie.
Ne aveam unul pe celălalt
Hei, baby.
Apoi au avut mai mulţi copii.
O greşeală, părerea mea.
În scurt timp, îmi trăiam viaţa pe fugă.
L-am găsit.
Nu aveam scăpare.
Îi lăsăm să facă ce voiau cu mine.
Facem orice că roxy să fie în siguranţă.
Asta era misiunea mea, să o protejez tot timpul.
Dacă ar fi să fiu sincer,
îmi cam plăcea toată atenţia.
Boo!
Pe măsură ce creşteam, legătura dintre mine şi Roxy era mai puternică.
Şi niciodată nu îşi pierduse licărirea
care mă atrăsese la ea la început.
Într-o zi roxy a plecat la veterinar,
şi nu a mai venit.
Uită-te la mine! Uită-te la mine!
Toţi erau buni cu mine.
Dar pe măsură ce anii treceau, îmi lipsea Roxy.
Nu era la fel fără ea.
Hei, Tino.
Ştii la ce mă gândesc?
Da.
Ştiu la ce te gândeşti.
Pizza.
Nu?
Nu la pizza?
Nu mi-e foame.
Okay.
Tino...
La ce te gândeşti?
Tino, la ce te gândeşti?
Mă gândesc că sunt pregătit.
Una din cele mai bune vieţi, pe bune.
M-am întors.
Din nou.
De ce?
- Căţeluşi! - Vrei un căţeluş? - Hei, micuţule.
- Căţeluşi de vânzare! - Vrei să cumperi unul?
Cine vrea un căţeluş?
Salut!
Şi din nou.
Uite ce am.
Da, mă uit.
Uite ce simpatic e.
Ştii, e... e o nebunie.
Cine va avea grijă de el?
Eu.
Hai. I-am zis Waffles.
Nu înăuntru.
Ei hai.
Îi tot ziceam că o să te faci mai mare.
Nu e aşa atrasă, nu?
Nu mergeam nicăieri.
Nu mă jucam deloc.
Părea că zilele treceau, cu sau fără mine.
Ai 30 de zile să rezolvi problema.
Când a venit poliţistă,
am crezut că a venit să mă ia să caut şi să arăt.
Dar a plecat fără mine
E murdar. O să scăpăm de el.
Ba nu vom scăpa de câinele ăla.
Destul! Vom scăpa de el!
L-am adus aici, şi vom avea grijă de el.
Fii sigură că va găsi o casă drăguţă, ok?
Cineva responsabil?
Da.
Hai. Ieşi.
Mişcă.
Hai. Să mergem.
Mişcă.
La revedere, căţel.
Acum trebuie să merg acasă?
Nu îmi părea corect.
Dar dacă stau bine să mă gândesc,
nu voiam să mă întorc în casa aceea.
Hai. Aici.
Mamă, uite.
Părea distractiv.
Şezi. Şezi. Îţi place?
Trecuse mult timp de când mă distrasem.
Unde merge?
Te ştiu?
E ceva cu tine.
E... mirosul tău.
Eşti un murdărel.
Te-ai rătăcit?
De unde eşti?
Ai o zgardă?
Cunosc mirosul.
Nu-ţi fie frică.
E... de acum mult timp.
Am mai fost aici?
Eram aşa bucuros că părăsisem oraşul.
Nasul meu era plin de mirosuri noi.
Şi mai erau mirosurile acelea pe care nu le uiţi niciodată.
Tren. Ceaţă.
Copaci. Cal. Gunoi.
Era un cal-câine!
Oare era acelaşi?
Era acelaşi.
Asta însemna că Ethan era şi el aici?
Asta ar trebui să ne ajungă până la sfârşitul lunii.
Ethan?
Nu poate fi el.
Spune-i lui Fred că voi fi în oraş...
Era el?
... mâine, ca să stabilim, ok?
Aşa voi face..
E el!
E el! Da!
Da, e el!
Hei! Hei! Hei!
Sunt eu!
Câinele şef! Bailey, Bailey, Bailey.
- Doodle dog! - Hei!
Tu de unde ai apărut?
După toate vieţile astea, până la urmă, l-am găsit.
L-am găsit pe Ethan.
Pun pariu că ţi-e foame.
Ia de aici.
Trebuie să îţi fie foame.
Nimănui nu îi place cum gătesc.
Nu te uita aşa la mine.
Nu poţi rămâne aici.
Trebuie să mergi acasă.
Aparţii cuiva.
Acasă. Da.
Da, sunt acasă.
Mergi acasă căţel.
Mergi acasă.
Eşti încăpăţânat, nu?
Apoi, marţi noapte,
am avut şi ceva ploaie.
Fii sigur că va avea o casă bună.
E un câine bun.
Desigur.
Nu. Nu mă lăsa aici.
E un loc cu halate albe.
Locul meu e lângă tine.
La revedere căţel.
Vrei să ieşi de aici?
Vrei să pleci?
Hai, să mergem.
Eram din nou pe locul din faţă.
Ok prietene.
Cred că vom fi tu şi eu.
Şi măgarul.
Ce e ăla măgar?
Acum, când a fost ultima oară când ai făcut o baie?
Aşa, fii băiat bun.
Da.
Gata. În regulă.
Trei afară. Afară. Hai!
Aşa.
O să ai o zgardă nouă.
Da!
Nu pare să fi sărit prea multe mese.
- E într-o formă bună - Da, e un băiat bun..
Nu-i aşa?
Dar Ethan tot părea trist.
Poate din cauză că dormea singur.
Îmi doream să îl ajut, dar nu ştiam cum.
Stai. Stai.
Nu uita gândul.
Okay, Bailey, hai s-o facem..
Fuga.
Fugă, fugă, fugă, fugă.
Aici e.
Caut...
Hai, Carly. Aici fetiţo.
- Hai, Carly. - Hai, Carly.
Vino aici, Carly.
Poţi să îmi deschizi poarta?
- Da mamă. - Mersi.
Bună fetiţă.
Scuze.
Caută.
Hei. Uite, Will.
- Bunica e aici - Bună bunico.
Iar mirosul ăla.
- Cum te simţi? - Binişor.
Asta da surpriză.
E mai puternic acum.
M-am gândit să aduc nişte zarzavaturi.
- E Hannah! - Mersi.
Încă eşti aici?
Arăţi diferit.
Dar încă miroşi a biscuiţi.
El cine e?
E un, un căţel de prin parc.
Vagabond? Pe bune?
Hei, bună.
Ce căţel cuminte.
Cu siguranţă nu e vagabond
pentru că are o zgardă.
Să vedem.
Îl cheamă Buddy.
Să vedem. Aparţine lui...
Hai, Ethan.
Te pot mirosi înăuntru.
Nu vreau să te las aici.
Dar cred că nu e acasă.
Bună, Ethan.
Bună, Hannah.
Ţi-am adus câinele acasă
Cred că ţi-a fost greu
să îţi pierzi soţul după atâţia ani.
Da, m-a făcut să simt lipsa fică-mii.
Şi apoi, cu noul copil pe drum
m-am gândit că lui Rachel şi Miguel le-ar prinde bine puţin ajutor.
Da.
Cât poţi să rămâi?
Păi, să vezi, eu... nu sunt în vizită, Ethan.
M-am mutat înapoi acum o lună.
Da, pe bune?
Bine ai venit acasă.
Mersi.
Aici totul e la fel.
Da.
Ei, hai.
Şi, tu?
Tu... nu ai cunoscut pe nimeni...
Niciodată nu am găsit pe cineva potrivit.
Sunt încăpăţânat.
Ştiu asta.
Când îţi pui minte la ceva, cam asta e.
Da.
E bun pentru a-ţi pune ordine în lucruri.
Dar nu bun în relaţii.
Okay, deci...
Okay, începem.
Încep să-şi lingă fetele.
Vezi, chiar a fost frumos.
Trebuie să plec.
Mulţumesc Ethan.
Stai aşa, ce?
Ei, pe bune?!
Hei, mulţumesc că mi-ai adus câinele.
Cu plăcere. Pa.
Hei, Hannah.
Eu...
îţi datorez nişte scuze.
Pentru ce s-a întâmplat între noi.
Atunci.
Nu îţi face griji.
A fost acum mult, mult timp în urmă.
Nu.
Te-am îndepărtat.
Şi eram... eram furios pe lume.
Şi vreau să ştii, că nu trece o zi
în care să nu îmi pară rău am făcut asta.
Şi uite mirosul transpirat.
Crezi că...
ar fi o nebunie dacă...
am face ceva împreună?
Mă inviţi la o întâlnire?
Păi, cred că ar fi o mai mare nebunie
să te văd plecând de aici.
Prea multă vorbă. Foloseşte-ţi nasul.
Păi nu mă lăsa să plec.
Aşa, ai prins-o.
Da! Da!
Ieşi de acolo.
Lasă-le un pic de spaţiu.
Un pic aici, de asta...
Bună, plăcinţică.
Beax. Apa mea e mentolată.
Te distrezi?
Odată ce încep să-şi lingă fetele,
nimeni nu îi mai oprea.
Ethan în sfârşit găsise ce avea nevoie.
Era fericit.
Şi eu de asemeni.
Mă scuzaţi, cu toţii.
Aş vrea să vă mulţumesc tuturor că aţi venit astăzi aici.
- Înseamnă mult pentru mine şi Hannah.. - Noroc.
Tot timpul mi-am dorit o familie mare.
De toate într-o zi, am găsit una.
NU mi-ai zis cât de mare e.
Aş vrea să zic doar, cât de recunoscător sunt,
că fata mea frumoasă
s-a întors în viaţa mea.
Mulţumesc.
Viaţa e un mister.
Noroc.
Îmi mai doream un lucru.
Voiam să ştie că eram eu.
Ne-am distrat aşa bine noaptea trecută.
Că eram Bailey.
Ce noapte faină.
Stop.
Ai fost minunat.
Da. Şi tu.
- Stai aşa, nu făcea Bailey aşa? - Da.
Îl fac toţi câinii.
Bailey. Sunt Bailey.
Trebuie să fie un mod.
Stai aşa.
E ceva familiar.
M-am simţit... pe mine.
Ce ai acolo?
Unde ai găsit-o?
Hei.
Vrei să te joci?
Pregăteşte-te.
Trebuie să fugi după asta.
Fugi după ea.
Bun băiat.
Hai adu-o aici.
Bună asta.
În regulă.
Fugi şi te joacă, ok?
Trebuie să mă întorc.
Ce? Ce vrei?
E o nebunie.
În regulă, Buddy.
Vrei finalul?
Vrei să încerci? Îl vrei?
Gata?
Eu sunt gata.
Okay. Fugi!
Unde ai învăţat să faci asta Buddy?
Începi să mă bagi în sperieţi, câine-şef.
Da, Ethan, aşa e.
Sunt al tău câine-şef. Sunt Bailey.
Zi-o...
Câine-şef?
Eşti câinele-şef?
Nu.
Da. Sunt eu Ethan.
Sunt eu.
Bailey?
Bailey.
Câinele-şef.
Bailey, Bailey, Bailey. Bailey, Bailey.
Da.
Deci, în toate vieţile mele de câine
asta am învăţat.
Bineînţeles, să te distrezi
de câte ori ai ocazia,
să cauţi pe cineva de salvat, şi să salvezi.
Linge-i pe cei ce îi iubeşti.
Nu te întrista pentru ce s-a întâmplat,
şi nu te îngrijora pentru ce s-ar putea întâmpla.
- Fii aici, acum. - Fugi!
Okay, fugi după ea!
- Fii aici, acum. - Asta e.
Ăsta e rolul unui câine.
Sprijină-ne pentru a deveni membru VIP şi a elimina toate anunţurile www.OpenSubtitles.org