Faceţi reclamă produsului sau mărcii dvs. aici, contactează www.OpenSubtitles.org astăzi
Baza Navală a Statelor Unite, Golful Guantanamo, Cuba.
OAMENI DE ONOARE
Căpitane, aş vrea să cer să fiu eu avocatul
ca eu să fiu cea desemnată...
Nu... Să fiu eu desemnată...
Să fiu eu desemnată? Asta inspiră încredere!
Nota 10 la gramatică!
Corpul juridic al Forţelor Navale, Washington, DC.
- Locotenent-comandor Galloway. - Căpitanul West vă aşteaptă.
Jo, intră!
Locotenent comandor Galloway. Îl cunoaşteţi pe comandorul Lawrence?
- Vă mulţumesc că m-aţi primit. - Ia loc!
- Stau bine aşa. - Ia loc!
- Au fost ceva probleme în Cuba? - Da, domnule. Vinerea trecută.
Doi puşcaşi marini, caporalul Dawson şi soldatul Downey,
au intrat în camera unui soldat, Santiago şi l-au agresat.
Santiago a murit în spital, o oră mai târziu.
Conform Serviciului de informaţii, cei doi voiau
ca Santiago să nu spună că Dawson a tras peste linia de demarcaţie.
- Audierea este la orele 16:00. - Care e problema?
Amândoi sunt militari model. Santiago nu era bun de nimic.
- Sună ca un Cod Roşu. - Hristoase!
Aş vrea să li se asigure consiliere.
Cineva cu cunoştinţe de drept,
dar şi familiarizat cu serviciul militar.
Aş vrea să vă propun să fiu eu aceea care
să fiu eu cea desemnată să-i reprezinte.
- Nu vrei o cană de cafea? - Nu, mulţumesc, domnule.
Ieşi puţin, ca să te putem vorbi pe la spate.
Credeam că nu mai există Coduri Roşii.
Cine ştie ce e la Guantanamo cu puşcaşii?
Mai bine să aflăm noi înainte să afle restul lumii.
Ce ştii despre comandor Galloway?
A lucrat la un birou la Afaceri Interne, un an şi ceva.
A avut 3 cazuri în 2 ani.
A cui pilă e? A lui Rosenberg?
E foarte bună la investigaţii.
La Interne, desigur. Poate dezbrăca un avocat cu mult succes.
Ştiu, ştiu. Poale lungi şi minte scurtă. Adu-o înapoi.
Jo.
- Îi vom aduce aici pe acuzaţi. - Mulţumesc.
Voi cere un consilier al Diviziei.
Dar, nu eu?
Eşti prea valoroasă ca să-ţi pierzi timpul
cu o negociere de 5 minute şi o săptămână de hârţogărie.
- Pot fi implicaţii mari. - Nu-ţi face griji!
Divizia va desemna omul potrivit.
Hai să mai luăm un punct!
Scuze!
N-ai de ce să te scuzi. Uită-te la minge.
Ţine ochii deschişi! Atunci vei avea şanse mai mari.
- Kaffee! - Pari agitat.
Baţi pasul pe loc la cazul McDermott.
Ori o facem acum, ori îl spânzur de vergă!
- Spânzurăm oameni de vergă? - Nu cred.
Sherby nu crede că mai facem asta.
Îl acuz că s-a drogat în timpul serviciului.
Dacă pledezi vinovat, voi recomanda 30 de zile de închisoare.
- Era oregano! - El credea că e marijuana.
E un dobitoc. Asta nu e ilegal.
Am responsabilităţi. Îl voi pune sub acuzare!
De posesie de condimente?
Dacă ceri închisoare, fac o moţiune de recuzare.
N-o vei obţine!
Înaintez o moţiune pentru o decizie preliminară pe baza probelor,
apoi mă opun arestării preventive.
Vei face 3 luni de hârţogărie
fiindcă el a fumat un pliculeţ de oregano.
Hai să mai facem un punct!
- 20 de zile de închisoare! - 15 zile de serviciu fără permisie.
- De ce-oi fi eu de acord? - Eşti mai înţelept decât pari.
Bună dimineaţa. Ce-ţi face fetiţa, Sam?
- Va spune curând primul cuvânt. - De unde ştii?
Arată exact ca şi cum ar avea ceva de spus.
Scuzaţi-mi întârzierea.
Nu ai nicio scuză, deci nu te oblig să spui o minciună.
- Mulţumesc, domnule. - Prima e pentru tine.
Ai început să urci pe scara socială. Ai fost chemat la Divizie.
- Să fac ce? - Golful Guantanamo, Cuba.
Un caporal, Dawson, trage ilegal
cu arma, peste linia de demarcaţie, spre Cuba.
Ce e o linie de demarcaţie?
- Un zid între ăia buni şi ăia răi. - Tocilarule!
Santiago ameninţa că-l spune pe Dawson anchetatorilor.
Dawson şi un camarad al lui, soldatul Louden Downey,
intră în camera lui Santiago, îl leagă,
îi îndeasă o cârpă în gât
şi după o oră, Santiago moare.
Medicul de atunci spune că pe cârpă era o toxină.
- L-au otrăvit? - Ei susţin că nu.
- Dar ce spun? - Mai nimic.
Vor fi aduşi mâine. Miercuri...
Te vei duce în Cuba, să afli tot ce poţi.
Între timp, viziteaz-o pe locotenent comandor JoAnne Galloway.
- Întrebări? - Avionul e la 6:00? De dimineaţă?
Vom face totul ca la carte, deci îţi voi repartiza un ajutor.
- S-a oferit cineva? - Nu. Am multe hârtii de rezolvat.
- Lucrezi cu Kaffee. - Numai 4 zile?
Pentru diverse lucruri administrative.
Adică fără responsabilităţi? Genul meu de cazuri!
Bine, dar am nevoie de raport până miercuri.
- Salut! - Aşteaptă puţin. Salut!
Daniel Kaffee. Mi s-a spus s-o caut pe
locotenent comandor Galloway.
- Pentru nişte informaţii. - Vă sun eu.
- Dumneavoastră sunteţi avocatul? - Da, iar acesta este Sam Weinberg.
- Eu n-am responsabilităţi. - Luaţi loc!
- De când sunteţi în Marină? - De 9 luni.
- Şi când aţi absolvit Dreptul? - Acum un an.
- Înţeleg. - Am făcut ceva rău?
Când am cerut un consilier, am sperat să fiu luată în serios.
Nu m-am supărat.
E cel mai bun la litigii. A obţinut 44 de înţelegeri în 9 luni.
- Nu-mi pierd cumpătul. - Aţi fost vreodată la tribunal?
Mi s-a suspendat permisul. Lor le trebuie preot, nu avocat.
Nu, vor avea nevoie de avocat.
Familia lui Dawson a fost contactată. Downey are doar o mătuşă.
- Să o contactez? - Sigur, dacă vreţi.
Îl veţi întâlni pe colonelul Jessep. Aţi auzit de el?
Cine n-a auzit?
Ziarele spun că va ajunge în Consiliul de Securitate Naţională.
- Santiago a trimis astea din GITMO. - Asta înseamnă Golful Guantanamo.
Le-a scris tuturor ofiţerilor superiori, chiar şi senatorului lui.
Voia un transfer. Nimeni nu l-a ascultat. Mă urmăriţi?
Apoi a vrut să furnizeze informaţii despre tragere contra transferului.
Bine. Asta e tot?
Aparent, clientul dumitale a avut motive să-l omoare pe Santiago.
- M-am prins! Santiago cine e? - Victima.
Scrisorile astea nu sunt laudative la adresa vieţii din Marină.
Iar o investigaţie l-ar putea deranja pe tipul cu Consiliul de Securitate.
- Colonelul Jessep... - 12 ani.
Dacă renunţă la "conspiraţie" şi "conduită necorespunzătoare".
- Până acum n-ai făcut nimic! - Impresionant, nu?
- Trebuie să cercetezi mai adânc. - Ai jurisdicţie aici?
Treaba mea e să mă asigur că dumneata îţi faci treaba dumitale.
Deci jurisdicţia mea e în faţa dumitale.
Citeşte scrisorile! Raportează când te întorci din Cuba!
- Eşti liber! - Întotdeauna uit partea asta.
E preocupat. Are un meci de baseball săptămâna viitoare.
Spune-i să nu se ferchezuiască. Cei din Guantanamo sunt fanatici.
- În legătură cu ce? - Cu faptul că sunt puşcaşi.
"Mă numesc soldat clasa I William Santiago,
din Compania de puşcaşi Windward, Plutonul 2 Bravo.
Vă scriu pentru a vă informa despre problemele mele din Cuba.
Mai căzusem la alergări şi înainte, fiindcă aveam ameţeli şi greaţa.
Pe 18 mai, am căzut vreo 20 m, când coboram pe un deal stâncos.
Sergentul m-a împins la vale, apoi am văzut negru şi am căzut.
La spital au spus că eram epuizat de căldură.
Vă rog să mă ajutaţi. Am nevoie de un transfer de la RSC.
Cu stimă, soldat clasa I William T Santiago, Marina SUA".
"PS. În schimbul transferului meu,
ofer informaţii despre tragerea din 2 august".
Cine naiba este soldat clasa I William T Santiago?
E în Plutonul 2 Bravo, domnule.
Se pare că nu e fericit aici, la Shangri-la.
Le-a cerut tuturor transferul, mai puţin lui Moş Crăciun.
Acum spune poveşti despre o tragere la linia de demarcaţie. Matthew?
- Sunt consternat, domnule. - Eşti consternat.
Băiatul ăsta îşi vinde un camarad, fără să mai vorbim despre faptul
că e un puşcaş marin al SUA care nu poate alerga fără să cadă.
- Ce se petrece în compania Bravo? - Putem discuta între patru ochi?
Pot să controlez situaţia, domnule.
Ca în cazul Curtis Bell? Nu mă întrerupe, îţi sunt superior!
Şi eu sunt al tău, Matthew. Ce să facem în legătură cu asta?
- Ar trebui transferat imediat. - E atât de rău?
Dacă se aude de scrisoarea asta, va fi vai de el.
Să-l transferăm pe Santiago? Ai dreptate. Da, asta trebuie făcut.
Staţi! Am o idee mai bună.
Hai să transferăm toată grupa.
Nu, hai să transferăm toată divizia de la baza asta.
Jon, du-te şi spune-le băieţilor să-şi facă bagajele.
Tom!
Fă-mi legătura cu preşedintele. Ne predăm poziţiile din Cuba.
Stai puţin, Tom. Poate că ar trebui să ne mai gândim o secundă.
Eşti liber, Tom.
Îmi spun şi eu părerea,
dar poate că avem responsabilitatea să-l instruim pe Santiago?
Poate că suntem responsabili faţă de ţara aceasta,
ca aceia care o apară să fie profesionişti bine pregătiţi.
Cred că am citit asta undeva, odată.
Şi cred, colonele, că ideea dumitale de a-l transfera pe Santiago,
deşi expeditivă şi facilă
poate nu se conformează modelului american?
Santiago rămâne unde este.
Îl vom instrui pe puşti. Jon, eşti responsabil de asta.
Dacă Santiago nu ia 4,6, 4,6 la următorul raport de evaluare,
pe tine te voi acuza. Şi pe urmă te omor.
Cred că e o greşeală, colonele.
Matthew, cred că acum vom discuta între patru ochi.
Asta-i tot. Ne întâlnim la Club "O" să vorbim de instrucţia lui William.
- Sugestiile dumneavoastră vor fi binevenite. - Eşti liber.
Matthew, ia loc. Te rog.
- Ce crezi despre Kendrick? - Nu cred că părerea mea...
Cred că e cam alunecos.
Dar e un ofiţer foarte bun şi suntem de acord asupra modului de lucru.
Munca noastră salvează vieţi. Trebuie s-o luăm în serios.
Cred că dacă transferăm un puşcaş marin care nu corespunde cerinţelor,
punem nişte vieţi în primejdie. Ia loc, Matthew.
Am mers la Academie împreună, am luptat în Vietnam împreună.
Dar eu am fost promovat mai rapid şi cu mai mult succes decât tine.
Dacă asta te face să fii tensionat sau jenat, puţin îmi pasă.
Treaba noastră este să salvăm vieţi, locotenent-colonel Markinson.
Să nu-mi mai comentezi niciodată ordinele în faţa unui alt ofiţer.
Toate documentele sunt în ordine. Luaţi-o pe aici.
- Hal, ăsta-i Washington DC? - În regulă, să mergem.
Voiam să vorbesc cu dumneata despre Dawson şi Downey.
- Mai spune o dată. - Dawson şi Downey.
- Numele îmi par familiare, dar... - Clienţii tăi?
Chestia din Cuba! Ah, da, aşa e.
Am făcut din nou ceva rău.
De ce ei stau la închisoare, iar avocatul lor bate mingea?
- Trebuie să ne antrenăm. - N-a fost o glumă bună.
Te-ai simţi insultat dacă aş recomanda alt consilier?
- De ce? - Nu cred că poţi face faţă.
Nici nu mă cunoşti! De obicei îţi ia câteva ore ca să descoperi asta.
Asta a fost o glumă bună!
Te înşeli. Eu te cunosc.
Daniel Alistair Kaffee, născut în 8 iunie 1964, în Boston.
Fiu al lui Lionel Kaffee, fost Procuror general, decedat în 1985.
Ai mers la Harvard, apoi ai intrat în Marină, la dorinţa tatălui dumitale.
Aici, calci apa până să primeşti o treabă ca lumea.
Dar e în regulă, n-o să spun nimănui.
Dar dacă tratezi cazul ăsta superficial, cum ai obiceiul,
atunci voi lăsa să transpire ceva.
Nu pot să-i las pe Dawson şi Downey să stea în închisoare
fiindcă dumneata ai ales calea minimei rezistenţe.
O-ho! Sunt excitat, doamnă comandor!
Nu cred că a fost un asasinat. Nu a existat intenţia.
Santiago s-a asfixiat într-o criză de acidoză lactică.
Asta sugerează otrăvire. Orice-ar însemna asta, sună rău.
Când Santiago a murit, doctorul nu cunoştea cauza.
- După 2 ore, a spus otravă. - Profesorul Plumb era în bibliotecă?
Voi vorbi cu superiorul dumitale.
E în casa cea mare şi albă, cu coloane.
Nu cred că vei avea prea mult noroc. Cei de la Divizie cred că sunt bun.
Mulţumesc pentru interes, dar pot să-mi rezolv problemele.
Ştii ce este un Cod Roşu?
Ce păcat!
Ofiţer pe punte, atenţiune!
Caporal Dawson, domnule! Compania RSC Windward!
Nu ai "lucrat bine cu alţii", Harold!
Soldat clasa I Louden Downey, domnule!
Eu sunt Daniel Kaffee, acesta e Sam Weinberg. Luaţi loc.
Asta e semnătura ta? Nu-mi spune "domnule". Asta-i a ta?
- Domnule, da, domnule! - Măcar nu-mi spune de două ori.
- Ce e un Cod Roşu? - Este o acţiune disciplinară.
Dacă un om nu face faţă, ceilalţi îl aduc pe drumul bun.
- Ce este varietatea de grădină? - Domnule?
Când spui "domnule", mă uit după tata. Danny, Daniel Kaffee.
Ce e un Cod Roşu tipic?
Dacă un puşcaş marin nu se spală, ceilalţi îi fac un duş soldăţesc.
- Şi asta ce e? - Perii de podele, bureţi de sârmă.
Atacarea lui Santiago a fost un Cod Roşu?
El vorbeşte vreodată?
Va răspunde la orice întrebare directă.
- A fost otravă pe cârpă? - Nu, domnule.
- Terebentină, antigel? - Voiam să-l radem pe cap.
- Când deodată... - A început să-i iasă sânge din gură.
Avea sânge pe toată faţa, iar Dawson a chemat ambulanţa.
- Te-a văzut cineva chemând-o? - Nu, domnule.
- Eraţi acolo când a sosit? - Da şi am fost arestaţi.
Pe 2 august, ai tras peste linia de demarcaţie, spre Cuba?
Da, domnule. Oglinda mea a început, domnule.
Fiecare santinelă americană are un corespondent cubanez. "Oglinda".
Scrisoarea lui Santiago spune că ai tras ilegal.
Spune că "oglinda" nu făcuse nicio mişcare.
Harold? Înţelegi unde ajungem?
Ce alt motiv ai fi avut să-i aplici un Cod Roşu?
Nu a respectat calea ierarhică. S-a adresat în afara unităţii.
Trebuia să vorbească întâi cu mine, apoi cu sergentul lui...
Bine. Aţi intenţionat să-l ucideţi pe Santiago?
- Nu, domnule, să-l învăţăm lecţia! - Ce să-l învăţaţi?
Să pună unitatea înaintea lui însuşi. Să respecte codul.
- Care e codul? - Unitatea, Marină, Dumnezeu, Ţară!
- Ce-ai spus? - Unitatea, Marină, Dumnezeu, Ţară!
Guvernul Statelor Unite vrea să vă acuze de omor.
Vreţi să-i spun procurorului "Unitatea, Marină, Dumnezeu, Ţară"?
Acesta este codul nostru, domnule.
Ăsta e codul vostru. Ne întoarcem.
- Vă trebuie ceva? Cărţi, ziare? - Nu, mulţumim, domnule!
Există un concept cu care ar trebui să vă obişnuiţi.
- Domnule? - Eu sunt singurul vostru prieten.
- Bine ai venit la petrecere! - Aşa crezi?
Sper că ştii legile mai bine decât joci.
Din păcate, cel mai bine bat mingea. Plec în Cuba, Janelle!
Salută-l pe Castro din partea mea.
Dacă pledează "vinovat", primesc 20 de ani şi fac jumătate.
- 12. Au chemat ambulanţa. - Au omorât un puşcaş marin.
Laboratorul spune că e posibil să fi fost otravă pe cârpă.
Şeful de la Boli Interne spune că e sigur.
- Ce ştii despre Codurile Roşii? - Of, omule...
Putem vorbi în particular?
Vei obţine cei 12 ani. Dar trebuie să ştii
că locotenent Kendrick le-a pus în vedere să nu se atingă de Santiago.
- Jucăm mâine o partidă? - Am făcut înţelegerea?
Vorbim când mă întorc.
- Ai avut noroc cu înlocuirea mea? - Toţi îţi sunt prieteni.
Ascultă, am venit să facem pace. Ce zici, suntem prieteni?
I-am dus lui Downey revistele pe care le-a vrut.
Nu prea ştie de ce a fost arestat.
- Vedeţi, doamnă comandor... - Spune-mi JoAnne. Sau Jo.
Dacă mai vorbeşti cu ei, voi cere să fii exclusă din barou. Prieteni?
Am fost autorizată de Ginny Miller, mătuşa lui.
- Mătuşa Ginny te-a autorizat? - Am sunat-o.
- Am vorbit o oră. - Ai fost autorizată de mătuşa Ginny.
- E din provincia mea. - Am putea ţine procesul în hambar.
Eu voi coase costumele, unchiul Goober poate fi judecătorul.
Mâine merg în Cuba cu tine.
"Şi loviturile continuă să vină".
- Cum merge, Luther? - Altă zi, alt dolar.
- Joci cum ţi se cântă. - Ce dai, aia primeşti.
- Cel puţin, sunt sănătos. - Ai tot ce-ţi trebuie. La revedere!
Poate te văd eu primul.
Mi-eşti martor... Fetiţa a vorbit. A spus un cuvânt.
- A scos un sunet. - Hai! A fost sigur un cuvânt.
Ai auzit-o. A arătat încolo şi a spus "tata".
- A arătat o cutie poştală. - Da. "Tată! Uite, o cutie poştală".
- Jack Ross mi-a oferit 12 ani. - Asta şi voiai, nu?
- Adică, probabil o să accept. - Deci?
- I-a luat vreo 45 de secunde. - Ia cei 12 ani, sunt un cadou.
Nu-i crezi pe ei. Crezi că ar merita închisoare pe viaţă.
Cred absolut toată povestea şi cred că merită închisoarea pe viaţă.
Ne vedem mâine.
- Nu uita să te îmbraci în alb! - Nu-mi place.
Mergem în Cuba. Ai luat Dramamine?
- Calmează? - Nu, dar tu ai rău de înălţime.
Fiindcă mi-e teamă de prăbuşire. Dramamine nu ajută.
Am luat nişte oregano, am auzit că are efect.
Ross a spus ceva ciudat, chiar înainte să plec.
Că locotenent Kendrick le-a spus băieţilor să nu se atingă de Santiago.
- Deci? - Nici măcar nu ştiu cine-i Kendrick.
La naiba. Ne vedem mâine.
Sunt caporal Barnes şi vă voi escorta în zona Windward a bazei.
Am adus jachete de camuflaj, vă sugerez să le purtaţi.
Mergem aproape de linia de demarcaţie.
Cubanezii ar putea trage, dacă văd un ofiţer în alb.
O idee bună, Sam.
Vom lua feribotul.
- Mergem cu barca? - Traversăm golful.
N-a spus nimeni nimic despre bărci. Nu mă omor după ele.
- Iisuse, eşti în Marină! - Nimeni n-o place foarte tare.
Nathan Jessep. Poftiţi înăuntru!
Daniel Kaffee, avocat.
Locotenent comandor JoAnne Galloway.
Observare şi evaluare. Locotenent Weinberg, asistentul meu.
Colonelul Markinson şi comandantul de pluton, locotenent Kendrick.
Locotenente Kaffee.
L-am întâlnit o dată pe tatăl dumneavoastră. A vorbit la liceul meu.
- Lionel Kaffee? - Da, domnule.
Jon, tatăl omului ăstuia şi-a făcut cândva mulţi duşmani.
Jefferson contra Districtului Şcolar Madison.
Nu acceptau o fetiţă neagră într-o şcoală de albi.
Lionel Kaffee a spus... "Vom avea grijă de asta".
- Ce mai face tatăl dumitale, Danny? - A murit acum 7 ani.
- Mă simt penibil! - N-aveţi de ce, domnule.
- Ce pot face pentru dumneata, Danny? - Nu foarte multe, domnule.
Asta e numai o formalitate.
- Interogăm pe toată lumea. - Corpul juriştilor e pretenţios.
Jon vă va arăta ceea ce doriţi, apoi putem lua prânzul împreună.
Aţi ţinut o şedinţă în după-amiaza aceea. Ce le-aţi spus oamenilor?
Le-am spus că aveam un informator,
dar că nu trebuia să i se facă niciun rău soldatului Santiago.
- Cât era ceasul? - 16:00.
Adică ora 4.
BANDĂ A POLITIEI MILITARE NU DEPĂŞIŢI
Trebuie să avem grijă ca astea să fie duse părinţilor lui.
- Locotenent Kendrick, pot să vă spun Jon? - Nu.
- V-am jignit? - Nu, îmi plac băieţii din Marină.
Când trebuie să luptăm, voi ne ajutaţi să ajungem acolo.
Credeţi că a fost asasinat?
Cred în Dumnezeu şi în Iisus Hristos, deci voi spune aşa...
Moartea lui Santiago e o tragedie.
Dar a murit fiindcă n-a avut nici cod, nici onoare. Şi Dumnezeu l-a văzut.
- Ce crezi despre teoria asta? - Sună bine.
Faceţi investigaţii sau faceţi un tur cu ghid?
Încerc s-o iau mai încet.
Alergau de colo-colo, căutând ceva alb pe care să-l fluture.
Câţiva dintre ei s-au predat unei echipe de la CNN.
Mergeţi încet şi luaţi o divizie de blindate, le spun mereu.
A fost delicios.
- Trebuie să vă pun câteva întrebări. - Începe!
Un agent v-a spus că Santiago ştia că s-a tras la linia de demarcaţie.
Santiago voia să spună cine a tras, în schimbul transferului.
Dacă aveţi impresia că scap din vedere vreun detaliu, spuneţi-mi.
Mulţumesc.
I-aţi chemat pe colonelul Markinson şi pe locotenent Kendrick în biroul dumneavoastră. Şi?
Am convenit că, pentru siguranţa lui, Santiago trebuia transferat.
Santiago urma să fie transferat?
Cu primul zbor spre State. La 06:00, în dimineaţa următoare.
Cu 5 ore prea târziu, cum s-a văzut.
Bine, asta-i tot. Vă mulţumesc foarte mult pentru timpul dumneavoastră.
Caporalul vă va duce înapoi.
- Staţi, am şi eu nişte întrebări. - Nu, tu n-ai. Nu!
În dimineaţa morţii, l-aţi întâlnit pe doctor Stone?
- Desigur. Îmi murise un om. - Vedeţi? Era mort. Să mergem.
- Aţi auzit vreodată de Codul Roşu? - Am auzit expresia, da.
În februarie, aţi primit o notă de la comandantul flotei,
avertizându-vă că recruţii se disciplinează unii pe alţii?
Cel care a scris nota nu a văzut niciodată un AK-47 cubanez.
Dar am tratat-o cu atenţia cuvenită. Ce vrei să spui, Jo?
Nu vrea să spună nimic. Ăsta e farmecul ei. La revedere!
Cred că sunt încă în funcţiune Codurile Roşii. Nu-i aşa?
- Nu trebuie să răspundă. - Ba da.
- Nu, chiar nu trebuie. - Ba da, chiar trebuie.
Colonele?
Ştiţi, acum mi-am dat seama. Are grad mai mare ca dumneata, Danny!
Vreau să vă spun ceva. Ascultaţi cu atenţie.
Eşti un om foarte norocos.
Nimic nu e mai sexy decât o femeie care trebuie salutată dimineaţa.
Promovaţi-le pe toate, ascultaţi-mă pe mine!
Dacă nu ţi-a tras-o niciodată un ofiţer superior.
- Să pierzi ce-i mai bun în viaţă... - Codurile Roşii sunt tolerate aici?
Dar o să fac numai duşuri reci, până vor alege o fătucă preşedinte.
- Aştept răspunsul la întrebarea mea. - Controlează-ţi tonul, comandor.
Sunt un tip cumsecade, dar căldura asta mă scoate din minţi.
M-ai întrebat despre Codurile Roşii. Oficial, le descurajez.
Neoficial, sunt o parte nepreţuită a instrucţiei.
Dacă au loc fără ştirea mea, asta e. Aşa îmi conduc unitatea.
Dacă vrei să mă anchetezi, îndrăzneşte!
Mănânc la 300 de metri de 4.000 de cubanezi puşi să mă ucidă.
Aşa că să nu crezi că dacă ai venit aici, mă intimidezi.
Hai să mergem.
Colonele, am nevoie doar de o copie după ordinul de transfer.
Ordinul de transfer al lui Santiago. Pentru dosar.
- Pentru dosar? - Da.
Sigur că vei primi o copie. Sunt aici ca să te ajut cât pot.
Crezi asta, nu-i aşa, Danny? Că vă voi ajuta cât pot?
Caporalul vă va conduce la Personal şi va lua copia.
Dar trebuie să mă rugaţi frumos.
- Poftim? - Trebuie să mă rugaţi frumos.
Suport gloanţe, bombe şi sânge. Nu vreau bani sau medalii.
Dar ţin ca voi, ăştia, cu uniforme cu zorzoane şi accent de Harvard,
să-mi arătaţi un pic de curtoazie.
Trebuie să mă rugaţi frumos.
Colonele Jessep, aş dori o copie a ordinului de transfer. Domnule.
Nicio problemă.
- Cine e? - Eu sunt.
Mi-a fost aşa dor de tine. 3 ore...
Markinson a dispărut. A plecat fără autorizaţie.
- Când? - Azi după-amiază, după noi.
- O să-l găsesc dimineaţă. - Am încercat deja.
Eşti pe cale să te "amesteci într-o investigaţie guvernamentală".
Acum sunt avocata lui Downey. Mătuşa Ginny mă crede apropiată.
Aşa că propun să mă implic mai mult în cazul ăsta.
Ea l-a pus pe Louden să semneze, acum o oră.
Nu spui aşa doar ca să mă necăjeşti?
- Eşti încă avocatul principal. - Splendid.
Cred că Kendrick a ordonat Codul Roşu şi tu crezi la fel.
Atenţiune!
Kendrick a ordonat Codul Roşu? Nu... "Ai curăţat latrina?"
Locotenent Kendrick v-a ordonat să-i aplicaţi lui Santiago un Cod Roşu?
Da, domnule.
- El v-a ordonat? - Da, domnule.
- De ce n-aţi spus asta până acum? - Nu ne-aţi întrebat, domnule.
Eu sunt plătit, indiferent cât de mult staţi voi în închisoare.
- Ştim asta, domnule. - Naiba să te ia, Harold!
De voie. Hai să rezolvăm lucrul ăsta.
A fost o şedinţă de pluton pe 6 septembrie.
Locotenent Kendrick zice că v-a spus să nu vă atingeţi de Santiago.
E adevărat? Vreau să vorbiţi liber.
Aşa e. Dar apoi a dat liber plutonului.
- Ce s-a întâmplat atunci? - Kendrick a venit la noi în cameră.
La vreo 5 minute după sfârşitul şedinţei. Pe la 16:20.
Şi apoi?
Locotenent Kendrick ne-a ordonat să-i aplicăm lui Santiago Codul Roşu.
Jack! Li s-a dat ordin.
- Jack. - Mă întorc imediat.
- Ştiaţi despre ordinul acesta? - Jo Galloway, avocatul lui Downey.
- De ce sunt acuzat? - Ştiaţi?
Nu ştia, altfel ne-ar fi spus.
Acum, clienţii noştri pot să pledeze nevinovat, spunând că au avut ordin.
Kendrick le-a spus să nu-l atingă pe Santiago.
Şi apoi le-a spus celor doi să-i aplice un Cod Roşu.
- Kendrick minte. - Dovada?
23 de puşcaşi marini şi un locotenent decorat neagă.
De ce a dispărut Markinson?
- Pot să-i trimit citaţie. - Nu-l vei găsi.
Ştii ce a făcut Markinson timp de 17 ani? Contraspionaj.
Markinson a plecat. Nu e niciun Markinson.
Uite, Danny, steaua lui Jessep e în ascensiune.
Divizia vrea să-i scutească, pe el şi Marină, de orice neplăceri.
O să mă limitez la omor involuntar. 2 ani.
Nu, ne judecăm.
- Nu. - De ce nu?
Veţi pierde. Dacă ajungem acolo, va trebui să merg până la capăt.
Omor, conspiraţie, conduită necorespunzătoare...
Danny m-a chemat aici cu forţa, dar nu în instanţă.
Nu vrea să-i vadă luând o pedeapsă pe viaţă, în loc de 6 luni.
Aici încheiem negocierea. Ne vedem la audiere.
Iată cum stau lucrurile... Ei ne oferă omor involuntar. 2 ani.
Veţi fi acasă în 6 luni.
Oh! Sunteţi cel mai grozav avocat din lume! Cum să vă mulţumim?
Aţi auzit ce am spus? Veţi fi acasă în 6 luni.
Nu putem face asta, domnule.
Ce să faceţi?
- Nu putem face o înţelegere. - Ce tot spuneţi?
Nu ne-am făcut decât datoria. Eu voi accepta consecinţele.
Dar nu voi spune că sunt vinovat, domnule.
- Ea te-a învăţat să spui asta? - Noi avem un cod, domnule.
Tu şi codul tău pledaţi nevinovat. Vei face închisoare pe viaţă.
Faci ce spun eu şi în 6 luni eşti acasă.
Fă aşa, Harold. 6 luni e nimica toată!
- Permiteţi să... - Vorbeşte! Iisuse!
Pe urmă ce facem? După 6 luni, vom fi liberi şi dezonoraţi.
- Probabil. - Ce facem pe urmă, domnule?
Noi ne-am înrolat să fim puşcaşi marini fiindcă am vrut să trăim după un cod.
Dumneavoastră ne cereţi să spunem că nu avem onoare, că nu suntem puşcaşi marini.
Dacă am făcut ceva rău, îmi voi accepta pedeapsa.
Eu cred că mi-am făcut datoria. Nu mă voi dezonora pe mine, unitatea
sau Marină, ca să merg acasă după 6 luni.
Domnule!
Vreau să vorbesc cu caporalul Dawson, singur, un minut.
Sergent!
- Mergem în altă cameră. - Ia loc.
Nu mă simpatizezi, nu-i aşa?
Lasă, nu contează.
Ştii, Downey te venerează.
Ar face orice faci tu.
O să laşi să i se întâmple asta din cauza unui cod?
Credeţi că am avut dreptate? Credeţi?
Cred că o să pierdeţi.
Sunteţi atât de laş! Nu-mi vine să cred că purtaţi uniformă.
Nu voi fi eu responsabil pentru asta.
Dacă ajungeţi la Leavenworth pe viaţă, nu-mi mai pasă!
Cum rămâne cu salutatul unui ofiţer când iese din cameră?
Nu-mi vine să cred! Se duce la închisoare să-mi facă în ciudă!
Dacă vrea să se arunce de pe o stâncă, e treaba lui.
- Cum să-i obţin un alt avocat? - La audiere.
Spune-i judecătorului că vrei să i se dea alt consilier.
Şi gata.
Încă un lucru. Ai grijă să-l rogi frumos.
- Ce vrei de la mine? - Vreau să le pledezi cauza.
Asta nu i-a ajutat pe Calley la My Lai sau pe nazişti la Nürnberg.
Crezi că e acelaşi lucru,
când doi puşti execută un ordin despre care cred că nu va face rău?
Nu-ţi dai seama, dar acum le pledezi cauza.
Le voi obţine un alt avocat.
De ce te temi? De aşteptările tatălui tău?
Scuteşte-mă de "psiho-bâlbe"! Pur şi simplu vor avea alt avocat.
Ei au nevoie de tine. Tu ştii cum să câştigi.
Dacă îi părăseşti acum, le pecetluieşti soarta.
Le-a fost pecetluită când a murit Santiago.
- Crezi în cauza lor? - Tu şi Dawson sunteţi visători.
Nu contează ce cred eu, ci ce pot dovedi.
Deci nu-mi spuneţi ce ştiu sau ce nu ştiu. Eu ştiu legea!
Eşti doar un vânzător de maşini uzate.
O escortă de ambulanţă cu grad. Un nimic. Împacă-te cu gândul ăsta.
Şi i-am spus lui Duncan... "Dacă vrei să ajung cu asta în instanţă,
vei face hârţogărie un an întreg,
fiindcă un bătrân de 90 de ani nu a înţeles Codul de asigurări".
După 15 minute, a făcut o înţelegere.
Ridicaţi-vă!
- Ce avem? - Dosarul numărul 411.275.VRI.5.
Statele Unite contra caporalului Dawson şi soldatului Downey,
învinuiţi de omor, conspiraţie şi conduită necorespunzătoare.
Cum pledează apărarea?
- Sunt nevinovaţi. - Consemnaţi "nevinovaţi".
Se amână pentru orele 10:00, peste 3 săptămâni începând de azi.
De ce un locotenent neexperimentat a primit un caz de omor?
Poate, ca să nu ajungă niciodată în faţa instanţei?
Vom lucra în apartamentul meu. Jo, adu documentele şi creioane.
Sam, apucă-te de profilul medical.
Jo, rapoartele de conduită ale lui Dawson, Downey şi Santiago.
Am numai cacao şi pufuleţi, aşa că luaţi-vă de mâncare.
Deci aşa arată o sală de judecată!
Ai vorbit cu prietena ta de la Contrainformaţii?
Mi-a spus că dacă Markinson nu vrea să fie găsit, nu-l vom găsi.
Aş putea să fiu eu Markinson şi tu n-ai şti.
- Eşti Markinson? - Nu.
Nici eu nu sunt Markinson. Deci suntem doi.
Ce?
Acum, că JoAnne se ocupă de asta... Mai ai nevoie de mine?
- Au avut ordin. - Un ordin ilegal.
Dawson şi Downey ştiau asta?
- Orice persoană cu bun-simţ ar fi... - Ei nu pot discuta ordinele.
Care e secretul? Eu dau ordine pe care nu le ascultă nimeni!
Noi batem mingea şi defilăm. Ei riscă să fie împuşcaţi.
Am nevoie de tine. Eşti mai bun ca mine la cercetare.
Şi ştii cum să pregăteşti un martor.
Am rapoartele medicale şi mâncare chinezească. Hai să mâncăm, întâi.
Ce e?
Ai luat pui kung-pao?
Ei nu pot dovedi că a fost otravă. Codul Roşu e normal la Guantanamo.
Şi a existat un ordin. Kendrick l-a dat, ei n-au avut de ales.
- Dar motivul lor? - Asta nu-i învinovăţeşte.
Discutăm asta mai târziu.
Trebuie să arătăm că Santiago putea să moară din altă cauză.
Jo, află totul despre acidoza lactică.
Sunt locotenent Galloway. Încerc să-l găsesc pe locotenent colonel Markinson.
Doctore, avea semne de vătămare? Zgârieturi? Tăieturi?
Vânătăi? Oase rupte? Orice semn de violenţă?
- Altul decât că era mort? - Întotdeauna ajung aici.
El ne-a dat nouă ordin să-i aplicăm lui Willy un Cod Roşu.
Răspunsurile trebuie să vină rapid. Ca şi cum aţi căuta adevărul.
Şi spuneţi-i soldatul Santiago. Willy e cineva care are o mamă.
Juriul este format din 7 bărbaţi şi 2 femei, ofiţeri cu experienţă.
Femeile n-au copii. Păcat.
Juriul trebuie să decidă cine se face vinovat.
Santiago e mort. Ei vor să ştie cine e vinovat. Noi spunem... Kendrick.
Nu legea, ci avocaţii vor câştiga. Luaţi-vă feţele de poker.
Când ceva nu merge bine, nu lăsaţi capul jos şi nu mâzgăliţi.
Lăsaţi impresia că vă aşteptaţi la aşa ceva.
- Dă-mi documentele... - "Rapid, fără să pari neliniştit".
Parfumul ăsta îmi scade concentrarea.
Vorbeam cu Sam.
- Cât e ceasul? - Cât să mergem acasă şi să dormim.
- Mă duci şi pe mine? - Sigur.
- Eşti un om bun, Charlie Brown. - Ne vedem la tribunal, consiliere.
Ştiu. Ne-am mai certat.
Amândoi am spus lucruri pe care nu le credeam cu adevărat.
Dacă ai ajuns să mă respecţi cât de cât, mă bucur.
Dar nu e mare lucru. Nu-i nevoie să spui că-ţi sunt simpatic.
Voiam să-ţi spun doar să porţi ciorapi împerecheaţi.
Mersi. Bun pont.
- Suntem gata. - Să fii convinsă.
Vor stoarce untul din noi.
- Ne veţi salva fiul? - Voi face tot ce pot.
Danny, fă cunoştinţă cu Ginny Miller, mătuşa lui Louden.
Dumneavoastră sunteţi mătuşa Ginny?
- Mă aşteptam să fiţi mai în vârstă. - Şi eu la fel.
- O să te dau peste cap. - Ridicaţi-vă!
Prea târziu.
Toţi cei implicaţi în acest proces să vină în faţă.
Colonelul Julius Randolph prezidează şedinţa.
Guvernul e pregătit să facă o declaraţie în deschidere?
Pe 6 septembrie, acuzaţii au intrat în camera soldatului Santiago.
L-au trezit, l-au legat şi i-au îndesat o cârpă în gât.
O reacţie numită acidoză lactică i-a provocat o hemoragie pulmonară.
El s-a înecat în propriul sânge şi a murit la orele 00:37.
Acestea sunt faptele de necontestat ale cazului.
Ceea ce v-am spus eu acum este exact ceea ce veţi auzi
de la caporalul Dawson şi soldatul Downey.
Vom arăta, de asemenea, că ei au înmuiat cârpa în otravă
şi au intrat în camera lui Santiago cu motiv şi intenţie de a-l omorî.
Locotenent Kaffee va încerca să facă aici puţină magie.
Va încerca să vă deruteze puţin. Poveşti uimitoare despre ritualuri.
Să vă ia ochii cu nişte termeni aparent oficiali, precum "Cod Roşu".
Ar putea să încerce să implice nişte ofiţeri.
Nu are nicio dovadă, dar va fi distractiv.
Dar, în final, toată magia nu va reuşi să ascundă faptul
că Willy Santiago e mort, iar Dawson şi Downey l-au ucis.
- Acestea sunt fapte de necontestat. - Locotenent Kaffee.
E inutil să dovedim că n-au existat nici otrava, nici intenţia de omor.
Dawson şi Downey nu s-au dus la Santiago ca să se răzbune.
Şi nu aveau nici chef de bătaie. Li s-a ordonat să facă asta.
Repet. Li s-a ordonat să facă asta.
În lumea reală sau aici, în Washington, asta nu e mare lucru.
Dar dacă eşti puşcaş marin în Golful Guantanamo, Cuba,
ori urmezi ordinele, ori îţi faci bagajele.
Dawson şi Downey stau acolo fiindcă şi-au făcut datoria.
- Chemaţi primul martor. - Îl chemăm pe domnul R. C. McGuire.
Ridicaţi mâna dreaptă, vă rog.
Veţi spune adevărul, întregul adevăr şi nimic altceva decât adevărul?
Da.
Spuneţi-vă numele şi ocupaţia.
Robert C. McGuire, agent special de informaţii.
Aţi primit o scrisoare de la soldatul Santiago pe 3 septembrie?
- Am primit. - Ce spunea?
Că un membru al unităţii a tras peste linia de demarcaţie.
I se dădea numele?
Nu. I-am spus colonelului Jessep că voi veni să investighez.
Şi ce aţi aflat?
Numai una din santinele avea un glonţ lipsă.
- Cine era? - Caporalul Harold Dawson.
- Ce a spus Dawson despre asta? - Că a fost provocat de inamic.
- Dar dumneavoastră nu l-aţi crezut? - Nu era...
De ce Dawson nu a fost pus sub acuzaţie niciodată?
- N-au existat destule probe. - Mulţumesc.
De ce n-au existat destule probe? Aveaţi scrisoarea.
Santiago era singurul martor ocular. Nu am avut cum să-l interoghez.
- Şi nu vom şti niciodată, aşa e? - Nu.
- Nu mai am întrebări. - Martorul poate pleca.
Caporal Carl Hammaker, RSC Windward, Plutonul 2 Bravo.
Aţi fost prezent la şedinţa ţinută de locotenent Kendrick pe 6 septembrie?
- Da, domnule. - Ce s-a spus acolo?
Locotenent Kendrick ne-a spus că aveam un informator.
Că Santiago îl raportase la NIS pe un membru al plutonului nostru.
- Asta te-a mâniat? Sincer! - Da, domnule.
- Cât de tare? - Santiago ne trădase codul.
- Ceilalţi simţeau la fel? - Obiectez.
Dar Dawson şi Downey?
Obiectez! Martorul e întrebat ce simţeau clienţii mei pe 6 septembrie.
Se admite.
Locotenent Kendrick v-a dat un ordin permanent la şedinţă?
- Da, domnule. - Care era acela?
Ne-a spus să nu rezolvăm singuri problemele.
- Care era ordinul? - Să nu ne atingem de Santiago.
Martorul vă aparţine.
Eraţi în camera celor doi 5 minute mai târziu?
Nu, domnule.
- Mulţumesc. Nu mai am întrebări. - Martorul poate pleca.
Caporal Raymond Thomas.
Căpitanul Ross plănuieşte să cheme tot plutonul.
Indicaţiile conducătorului de pluton constituie o mărturie relevantă.
Apărarea admite că toţi cei 22 vor confirma povestea lui Hammaker.
Dar niciunul nu a fost în camera lui Dawson şi Downey la 16:20.
- Căpitane? - Guvernul va admite acest lucru.
Atunci întrerupem. Puteţi chema următorul martor mâine.
Ridicaţi-vă!
Să vedem din nou ce-i cu doctorul.
Am discutat deja asta.
La orele 3:00, nu ştia de ce murise Santiago.
Dar după ce s-a întâlnit cu Jessep, a spus că era otravă. Minte.
Grozav! Putem să-i zicem... "Mincinosul roade osul".
Nu putem dovedi că a fost constrâns. Să revedem ce avem.
Soldatul Santiago a fost spitalizat la orele 0:12
şi a fost declarat mort la 0:37.
Doctore, ce este acidoza lactică?
Apare dacă muşchii şi celulele ard zahărul în locul oxigenului.
Asta a provocat hemoragia pulmonară a lui Santiago.
După cât timp încep muşchii să ardă zahărul?
- După 20-30 de minute. - De ce mai rapid la Santiago?
- A fost vreo otravă. - Martorul speculează!
Martorul e expert în medicină. Nu sunt speculaţii.
Nu e criminolog. Dovezile medicale sunt neconcludente.
Dar sper că nu vă deranjează dacă îi admitem opinia acum.
Deloc, domnule.
- Willy Santiago a fost otrăvit? - Absolut.
Raportul legistului spune că nu e nicio urmă de otravă.
- Da, ştiu. - Cum justificaţi...?
Există zeci de toxine practic nedetectabile.
Natura acidozei este factorul determinant aici.
O persoană poate avea o boală care să accelereze acidoza?
- Este posibil? - Este posibil.
Care ar fi unele din acele boli?
O tulburare coronariană ar face-o mai rapidă.
Dacă aş avea deficienţă coronariană şi mi s-ar îndesa o cârpă în gură,
aş mai arde zahăr şi după ce s-a scos cârpa?
Dacă ar fi o boală foarte gravă.
O astfel de boală poate avea simptome iniţiale şterse,
care s-ar putea să nu apară la o examinare de rutină?
- Ar exista totuşi nişte simptome. - De ce fel?
Dureri în piept? Respiraţie scurtă? Oboseală?
Desigur.
- Aceasta e semnătura dumneavoastră? - Da.
Este un ordin ca Santiago să aibă îndatoriri limitate.
Vreţi să vă citiţi notele?
"Pacientul acuză dureri în piept, respiraţie scurtă şi oboseală".
"Reţinut de la alergări pe distanţe de peste 8 kilometri".
N-ar fi putut fi o boală de inimă şi nu o otravă,
cauza reacţiei chimice rapide?
- Nu. - Nu e posibil?
Nu. L-am examinat atent pe Santiago şi l-am declarat sănătos.
Deci trebuia să fie otravă. Dacă declaraţi un om sănătos
şi mai târziu el moare, aţi avea necazuri, nu?
- Obiectez! Să nu se consemneze! - De acord.
Nu mai am alte întrebări, domnule judecător.
Sunteţi doctor de 17 ani. Şef al secţiei de Boli Interne
la un spital cu 5.426 de pacienţi.
În opinia dumneavoastră profesională, Santiago a fost otrăvit?
Cerem ca mărturia doctorului să nu fie consemnată.
- Instanţa trebuie să o elimine. - Obiecţia este respinsă.
Obiectăm vehement şi vă cerem o consultare
înainte să decideţi în privinţa obiecţiei.
- Obiecţia a fost respinsă. - Cerem să vă mai gândiţi.
Martorul e un expert, iar instanţa îi va asculta opinia!
În opinia dumneavoastră de expert, Willy Santiago a fost otrăvit?
- Da. - Mulţumesc. Nu mai am întrebări.
Puteţi pleca.
Guvernul a încheiat, păstrându-şi dreptul de a chema şi alţi martori.
Luăm pauză până luni, când apărarea îşi va chema primul martor.
"Obiectez vehement". Aşa merg lucrurile?
"Se respinge!" "Nu, obiectez vehement!"
- Oh, atunci mă mai gândesc! - Am consemnat.
Să obiectezi o dată, ca să putem spune că nu e criminolog.
Nu-i decât o grămadă de tertipuri avocăţeşti.
Diferenţa dintre cărţi şi tribunal.
- Judecătorul a spus că e expert! - Sam, poate să greşească.
Mă duc s-o sun pe nevastă-mea. Ne vedem diseară.
- De ce-i urăşti? - Au exterminat un slăbănog.
Restul sunt palavre de cafenea. Au torturat un puşti mai slab!
L-au omorât fiindcă nu putea alerga destul de repede!
- Toată lumea e liberă astă-seară. - Îmi pare rău.
Am muncit 20 de ore pe zi. Du-te la nevastă şi la fetiţă.
Jo, du-te şi fă, ce faci când nu eşti aici.
Mâine e sâmbătă? Începem la 10:00.
Dar ţie de ce-ţi plac aşa de mult?
Fiindcă stau la zid şi spun... "Nimic nu te va răni astă-seară".
Nu-ţi face griji pentru doctor. Procesul ăsta începe luni.
Scuze pentru deranj. Trebuia să sun înainte.
Nu-i nimic. Mă uitam la meci. Intră!
Ce-ai zice dacă te-aş invita la masă în seara asta?
Ne dăm întâlnire?
A sunat a întâlnire.
- N-am vrut. - Aşa a sunat.
Îţi plac fructele de mare? Ştiu un loc bun cu fructe de mare.
Al treilea caz... "Beţie şi tulburarea ordinii". Mi-a luat 9 săptămâni.
- 9 săptămâni? Şi negocierea? - 15 zile.
- Dar ştiu că i-ai presat! - Am fost mutată la Afaceri Interne.
Dar am 2 medalii şi 2 scrisori de apreciere.
De ce îmi prezinţi tot timpul CV-ul tău?
- Vreau să crezi că sunt bună. - Cred.
Nu, nu crezi.
Eşti un avocat excepţional. Îi impresionezi pe membrii instanţei.
Tu îi vei convinge. Dawson şi Downey îţi vor datora viaţa.
Jo.
Trebuie să te pregăteşti să pierdem. Declaraţia lui Ross a fost adevărată.
Chiar dacă ar conta în faţa juriului, nu pot dovedi că li s-a ordonat.
Tot ceea ce avem este mărturia a doi oameni acuzaţi de omor.
- Îl vom găsi pe Markinson. - Vom pierde, răsunător.
Caporal Barnes, sectorul Windward, Golful Guantanamo, Cuba.
Din ce cauze ar putea primi un puşcaş marin un Cod Roşu?
Dacă întârzie, e dezordonat, rămâne în urmă la alergare...
- Dumneavoastră aţi primit vreodată Codul Roşu? - Da. Mi-am scăpat arma.
Erau peste 37 de grade. Palmele îmi asudau şi nu folosisem sacâz.
- Ce s-a întâmplat? - Au aruncat pe mine o pătură.
Mi-au tras pumni peste braţe şi mi-au turnat clei în palme.
Şi a mers. De atunci nu mi-am mai scăpat arma.
- Soldatul Santiago întârzia? - Da, domnule.
- Camera lui era dezordonată? - Da.
- Rămânea în urmă? - Tot timpul.
A primit vreodată un Cod Roşu înainte de 6 septembrie?
Nu, domnule.
- Niciodată? - Nu, domnule.
Dumneavoastră aţi primit Cod Roşu doar fiindcă aţi transpirat. Santiago de ce nu?
- Dawson nu ar fi permis, domnule. - Dawson nu ar fi permis.
Băieţii vorbeau urât, dar le era prea frică de Dawson.
- Obiectez. Speculaţie. - Voiaţi să-l pedepsiţi pe Santiago?
- De ce n-aţi făcut-o? - Dawson m-ar fi luat la şuturi.
Căpitanul Ross vă va pune câteva întrebări.
Caporal Barnes, ăsta e Ghidul recrutului de Marină. Îl cunoaşteţi?
L-aţi citit? Bine. Căutaţi "Coduri Roşii", vă rog.
- Domnule? - Găsiţi doar pagina cu Coduri Roşii.
"Cod Roşu" e numai un termen folosit la GITMO. Nu ştiu...
Oh! Atunci avem noroc!
"Procedura standard de funcţionare. RSC, Golful Guantanamo, Cuba".
- Putem găsi "Cod Roşu" acolo? - Nu, domnule.
Sunt puşcaş marin. Nu există o carte, un ansamblu de ordine sau reguli,
care să spună că una din sarcinile mele e să aplic Codul Roşu?
Nicio carte, domnule.
Nu mai am întrebări.
Vreţi să găsiţi pagina la care scrie unde se află sala de mese?
Asta nu e în carte, domnule.
- Adică n-aţi luat masa niciodată? - 3 mese bune pe zi, domnule.
Dar cum aţi găsit sala de mese, dacă nu scrie în carte?
- Cred că m-am luat după ceilalţi. - Nu mai am întrebări.
Caporal Barnes, poţi pleca.
Astă-seară discutăm despre Kendrick. Vreau să-l iau tare.
- Hei, Luther! - Amirale! Cum merge cazul?
- Muncim. - Ştiţi dumneavoastră ce faceţi.
Pietricica nu face muşchi.
Păi, nu-i gata până nu cântă grasa.
- Poţi să repeţi. - Nu-i gata până nu cântă grasa.
Am mai auzit asta.
- Iisuse! - Ai lăsat uşa descuiată.
- M-aţi speriat. - Continuă să conduci.
Ştiţi că v-am citat?
Iar vieţile a doi puşcaşi sunt în mâna dumitale. Trebuie să te ajut.
- Ce ştiţi? - Ştiu tot.
- A fost un Cod Roşu? - Da.
Kendrick a dat ordinul? Aţi fost martor? Aţi văzut?
- Nu. - Atunci nu ştiţi nimic.
Nu urma să fie transferat.
- Jessep voia să-l "instruiască". - Dar aţi semnat ordinul de transfer.
L-am semnat când aţi venit în Cuba, la 5 zile după moartea lui.
Veţi primi imunitate. În 4 zile veţi spune asta în faţa instanţei.
Vă conduc la un motel. Vom începe cu începutul.
Nu vreau o înţelegere sau imunitate.
Nu sunt mândru de ceea ce am făcut ori de ceea ce fac, acum.
- Unde e? - La motel.
- Să fie păzit! - Bună idee.
- Codul meu de acces este 4115273. - Eu nu am cod de acces.
El mai spune că Jessep minte că primul zbor era la ora 6:00.
Markinson spune că a fost unul cu 7 ore mai devreme. Ai auzit?
- Nu există o evidenţă a zborurilor? - Îţi trebuie jurnalul aeroportului.
- Vom câştiga. - Jo, deocamdată nu ştim nimic.
Tu ai grijă de Downey, eu voi vorbi cu Ross.
Salut, Danny. Bună treabă, azi. Reorientarea spre Barnes!
- Îl am pe Markinson. - Unde e?
Într-o cameră de motel din nord-est, sub pază.
Ordinul de transfer e contrafăcut. Jessep a minţit despre primul zbor.
Îl voi aduce pe Kendrick în boxă şi ne vom distra.
Dacă îi acuzi pe Kendrick sau pe Jessep fără dovezi,
vei fi judecat de Curtea Marţială şi asta îţi rămâne la dosar.
Markinson nu va veni, e ţicnit. Îţi spun doar ca să te ajut.
Iar eu cred că sunteţi toţi nebuni, iar codul vostru e o porcărie!
Nu mă pune în aceeaşi oală cu Kendrick şi Jessep.
Clienţii tăi n-au ce căuta la închisoare, dar asta nu decid eu.
Eu reprezint guvernul, cu sânge rece şi am un caz valabil.
Te rog să iei aminte că te-am informat
asupra consecinţelor acuzării unui ofiţer fără dovezi.
Mi s-a mai spus.
Te-au intimidat în sala de judecată. Toţi. Dawson. Galloway.
La naiba, eu te-am provocat, pur şi simplu.
Şi pe tine te-a intimidat amintirea unui avocat mort.
Eşti un mingicar mizerabil, Jack!
Băieţii tăi intră la cutie, Danny. Nu mai pot face nimic.
- Santiago era un puşcaş marin bun? - Aş spune că era mediu.
Toate rapoartele de pregătire şi conduită arată că era sub medie.
Era sub medie, dar nu vreau să calc pe mormântul lui.
- Ştiu, dar sunteţi sub jurământ. - Sunt conştient că am jurat.
Iată ultimele dumneavoastră 3 rapoarte despre caporalul Dawson.
Este evaluat excepţional de două ori, dar pe 9 iunie a fost sub medie.
- Aş vrea să discutăm despre asta. - Bine.
Dawson a avut note excelente la Şcoala de Infanterie.
Dar, spre deosebire de majoritatea colegilor lui, n-a fost promovat.
- Din cauza acestui raport? - Sunt sigur că da.
- Ştiţi de ce a luat nota aceasta? - Nu.
Am mulţi oameni. Scriu multe rapoarte.
Vă amintiţi un incident cu soldatul Curtis Bell?
- A furat de la Clubul ofiţerilor. - Da.
Aţi raportat autorităţilor în drept?
Am 2 cărţi pe noptieră. Codul Puşcaşilor Marini şi Biblia.
Singurele autorităţi cunoscute mie sunt colonelul Jessep şi Dumnezeu.
Atunci, nu recunoaşteţi autoritatea acestui tribunal?
- Obiectez. Este tendenţios. - Se admite. Aveţi grijă!
- I-aţi făcut raport lui Bell? - Aveam o părere bună despre el.
- Nu am vrut să-l acuz. - Aţi vrut să se rezolve în unitate?
- Da, cu siguranţă. - Ştiţi ce este un Cod Roşu?
- Aţi ordonat vreodată un Cod Roşu? - Nu.
Aţi ordonat că soldatul Bell să capete doar apă o săptămână?
Deformaţi adevărul. A fost sub consemn la barăci.
A primit apă şi vitamine. Sănătatea nu i-a fost periclitată.
Sunt sigur că i-a plăcut. Dar s-a făcut la ordinul dumneavoastră.
- I-aţi interzis să mănânce? - Da.
- Am putea numi asta Cod Roşu? - Nu.
Ceilalţi 478 de puşcaşi marini ar considera-o un Cod Roşu?
Martorul nu poate şti ce ar spune ceilalţi 478 de oameni.
Întrebările acestea sunt tendenţioase şi constituie o hărţuială irelevantă.
Se admite. Vreau să vă reamintesc
că martorul are un dosar de serviciu impecabil.
Dawson a fost încadrat sub medie fiindcă i-a dus mâncare lui Bell?
- Obiectez! - Nu vă grăbiţi! Locotenente?
Dawson a primit un calificativ sub medie fiindcă a comis un delict.
Ce delict a comis?
Locotenent Kendrick, Dawson i-a dus ceva de mâncare unui tip flămând.
- Ce delict a comis? - Nu a respectat un ordin.
Deci, fiindcă a luat o decizie spre binele unui puşcaş marin,
dar care contravenea ordinului dumneavoastră, a fost pedepsit.
Dawson nu a respectat un ordin!
Dar nu era un ordin adevărat, nu-i aşa? Nu suntem în război!
Nu i s-a cerut să ocupe o plajă abia cucerită.
Un puşcaş marin cu inteligenţa lui poate deosebi ordinele importante
de cele îndoielnice din punct de vedere moral?
Poate Dawson să hotărască singur ce ordine să respecte?
- Nu, nu poate. - A învăţat asta?
- Cred că da. - Sunteţi convins?
- Obiectez! - Se admite.
Dacă i-aţi fi ordonat lui Dawson să-i aplice lui Santiago Codul Roşu...
- Am spus să nu-l atingă. - Ar fi îndrăznit să nu asculte?
- Nu răspundeţi la asta! - Am terminat.
Le-aţi ordonat lui Dawson şi Downey să-i aplice lui Santiago Codul Roşu?
- Locotenente Kendrick... - Nu, nu le-am ordonat.
Ce se aude?
Am jurnalul Turnului de control. Jessep spune adevărul.
- Lucraţi târziu, locotenente? - Da.
N-a fost niciun zbor la ora 11!
Primul zbor a plecat la 23:00 şi a ajuns la Andrews la 2:00.
Atunci de ce nu apare în jurnal?
- Jessep. - A măsluit jurnalul?
Pot dovedi că un avion a aterizat. Voi lua jurnalul de la Andrews.
- Nu vei găsi nimic. - Poate să facă să dispară un zbor?
Jessep e propus pentru NSC. Ştie să ocolească un teren minat.
- Nu vă poate ocoli pe dumneavoastră. - Tot mai vreţi să depun mărturie?
Joi dimineaţă. Ora 10:00.
Cineva trebuie să ştie despre zbor.
Ştii câte avioane decolează şi aterizează zilnic?
- Nimeni nu şi-l va aminti. - Ei, nu se ştie...
Renunţă la zbor.
Markinson va depune mărturie că transferul era contrafăcut.
Asta şi mărturia lui Downey vor fi de ajuns.
De ce ai intrat în camera lui Santiago în seara aceea?
- Ca să-i aplic un Cod Roşu. - De ce ai făcut asta?
Am primit ordin de la locotenentul Jonathan James Kendrick.
O să fie bine.
- Putem reveni repede la pluton? - Absolut.
Ţine minte ordinea întrebărilor. Şi foloseşte cuvinte scurte.
- Vorbeşte rar. - Bine.
Bine. Şi scoate-l afară cât de repede poţi.
Ce? O să fie bine.
Domnule şi doamnă Santiago...
Eram ofiţer secund al lui William.
Îl ştiam pe fiul dumneavoastră doar după nume.
Curând, procesul celor doi care l-au ucis va lua sfârşit
şi juriul va încerca să vă ofere o explicaţie a morţii lui.
Am făcut tot ce am putut ca să scot adevărul la lumină.
Fiul dumneavoastră e mort fiindcă eu n-am fost destul de tare ca să mă opun.
Locotenent-colonel Markinson, Corpul de Puşcaşi Marini al SUA.
Vă rugăm să ne spuneţi pentru ultima dată...
De ce v-aţi dus în camera lui Santiago în noaptea de 6 septembrie?
Comandantul de pluton Kendrick ordonase un Cod Roşu.
Mulţumesc. Martorul vă aparţine.
Conform jurnalului, aţi fost la postul 39 până la orele 16:00.
- Jurnalul e păstrat destul de bine. - Ce distanţă e de la 39 la barăci?
- E ceva drum, domnule. E departe. - Cam cât de departe cu maşina?
Ce vrea?
La 10, 15 minute, domnule.
- Aţi mers vreodată pe jos? - Da, domnule, în ziua aceea.
Soldatul care agaţă, aşa îi spunem
şi fiindcă poate aduce fete.
I s-a dezumflat un cauciuc la 39. A trebuit să alergăm până la barăci.
Dacă sunt 10, 15 minute cu maşina, trebuie să fie o oră pe jos, aşa e?
- Am făcut 45 de minute, domnule. - Nu-i rău.
Aţi spus că atacarea lui Santiago a fost ordonată de locotenent Kendrick
în camera dumneavoastră, la orele 16:20, aşa e?
- Da, domnule. - Dar nu aţi ajuns înainte de 16:45.
Deci cum aţi fi putut fi în cameră la 16:20?
Păi, domnule, a fost marş de voie...
L-aţi auzit personal pe locotenent Kendrick ordonând un Cod Roşu?
- Hal a spus... - Aţi auzit personal ordinul?
- Nu, domnule. - Aş vrea să cer o pauză.
- Martorul are drepturi! - I s-au citit.
Repetaţi întrebarea.
De ce v-aţi dus în camera lui Santiago? Aşa v-a spus Dawson?
- Nu vă uitaţi la el! - Răspunde la întrebare.
Da. Caporalul Dawson mi-a dat ordin şi l-am urmat.
Unde crezi că e?
Downey primise ordinul de la Kendrick.
- Danny, îmi pare rău. - Nu-ţi face probleme.
Ne trebuie cineva care să vorbească despre ordinele sugerate,
sau întâi să-l chemăm iar pe Downey.
Sau ce-ar fi să-l acuzăm pe Dawson de asasinarea lui Kennedy?
- Eşti beat? - Destul de tare. Da.
Pun de cafea.
Face cafea? Drăguţ din partea ei.
Downey nu era în camera lui. Nici măcar nu era la barăci.
Asta e o informaţie importantă, nu crezi?
Danny, o luăm de la început. Îmi pare rău.
Punem lucrurile la punct şi trecem la Markinson.
Markinson e mort.
Trebuia să lăsaţi asta în seama gardienilor.
Nu s-a spânzurat cu şireturile, nu s-a tăiat cu cuţitul de bucătărie.
Şi-a pus uniforma de gală, a luat un pistol nichelat
şi şi-a tras un glonţ în gură.
Acum, dacă am rămas fără martori, m-am gândit să beau puţin.
- Eu tot mai cred că putem câştiga. - Poate ar trebui să bei şi tu puţin.
Dimineaţă, vom cere o amânare de 24 de ore.
- De ce? - Să-i trimitem citaţie lui Jessep.
Ce?
Nu, Jo! Îndârjirea ta este de admirat, dar inutilă.
Louden Downey avea nevoie de un avocat astăzi.
Laşule! Ai nevoie de o scuză ca să renunţăm.
S-a terminat!
De ce i-ai cerut lui Jessep ordinul de transfer?
- Voiam să-l am! - L-ai fi putut lua din altă parte.
Ai vrut doar să vezi reacţia lui Jessep.
Nu te-a înşelat instinctul. Acum, să-l chemăm pe Jessep şi gata.
- La ce ne-ar putea servi asta? - El a ordonat Codul Roşu.
El? Grozav! Şi desigur, ai şi dovezi?
- Ai lipsit de la lecţia aia? - Află de la el.
Vom afla de la el! Da, nicio problemă.
Colonele, aţi ordonat un Cod Roşu pentru Santiago?
Ne pare rău, timpul a expirat! Ce primesc învinşii?
Pentru acuzaţi, închisoare pe viaţă la Fort Leavenworth!
Iar pentru avocatul apărării, Kaffee... Corect! Curtea Marţială!
După ce va acuza de conspiraţie şi sperjur un ofiţer decorat,
Kaffee poate face carieră
ca profesor de reparat maşini de scris la şcoala de fete!
Mulţumesc că ai interpretat "Urmează sfatul proştilor galaxiei".
Îmi pare rău că te-am făcut să-ţi pierzi cumpătul.
Termină cu curăţatul.
Sam, termină cu curăţatul.
- Vrei ceva de băut? - Da.
- Tatăl tău e mândru de tine? - Încetează.
Pun pariu că e mândru.
Pun pariu că îşi plictiseşte de moarte vecinii şi rudele...
"Sam are un caz important. Va pleda".
Tatăl meu s-ar fi bucurat să mă vadă absolvind Dreptul.
I-ar fi plăcut foarte mult.
Am scris o lucrare despre tatăl tău, în facultate.
- Unul din cei mai buni avocaţi. - Da, aşa era.
Dar dacă eram Dawson sau Downey şi aveam de ales între tine şi el,
te-aş alege pe tine, fără discuţie.
Ar fi trebuit să te vezi tunând şi fulgerând la Kendrick.
- L-ai chema pe Jessep în boxă? - Nu.
- Crezi că tatăl meu l-ar fi chemat? - Cu dovezile pe care le avem? Nu.
Dar nu putem ocoli asta.
Nici Lionel Kaffee, nici Sam Weinberg nu sunt aici avocaţi principali.
Deci rămâne o singură întrebare. Ce să facem?
Jo, urcă în maşină. JoAnne, te rog, urcă!
JoAnne! Îmi cer scuze. Eram furios. Îmi pare rău de ceea ce am spus.
Îl voi aduce pe Jessep în boxa martorilor!
- Ce propui? - Foloseşte ordinul de transfer fals.
- Martorul care ştia asta e mort. - O problemă pentru un avocat slab!
Aseară înota în Jack Daniels, azi e Superman!
Mi-am revenit. Staţi jos, amândoi.
Jessep i-a spus lui Kendrick să ordone un Cod Roşu.
Ca să câştigăm, Jessep trebuie să spună că el a dat ordinul.
- Crezi că-l vei face să spună asta? - Cred că el vrea să spună!
A luat o hotărâre şi asta e!
Mănâncă la 300 de metri de 4.000 de cubanezi instruiţi să-l ucidă.
Nimeni nu-i spune cum să-şi conducă unitatea. Eu nici atât.
Îl voi conduce exact acolo unde de-abia aşteaptă să ajungă.
Ăsta e planul? Cum îl vei pune în aplicare?
N-am idee. Unde mi-e bâta? Gândesc mai bine cu ea.
- În debara. - Ai pus-o în debara?
Mă tot împiedicam de ea.
Să n-o mai pui niciodată în debara!
Aşteptaţi-mă, mă duc puţin la birou.
Chiar gândeşte mai bine cu bâta!
- Alo? - Sam, am nevoie să faci ceva.
- Ce se întâmplă? - Plec la Andrews.
- Sam îi aduce pe tipi? - Da.
Putem vorbi o secundă?
Cum te simţi?
Cred că Jessep nu se va plictisi azi.
Ascultă, Danny, când vei fi azi acolo,
dacă ai impresia că nu va vorbi,
nu mai încerca. Ai putea avea necazuri.
Eu lucrez la Interne şi ştiu.
Propui să las să-mi scape un martor important?
Dacă nu-l poţi prinde, da.
Ridicaţi-vă!
- Unde e Sam? - Pe drum.
- Unde vă e martorul? - Nu-ţi face griji.
Locotenente! Chemaţi-vă martorul.
Apărarea îl cheamă pe colonelul Nathan Jessep.
Ridicaţi mâna dreaptă, vă rog.
Veţi spune adevărul, întregul adevăr şi nimic altceva decât adevărul?
- Da. - Luaţi loc vă rog, domnule.
Spuneţi-vă numele, gradul şi funcţia actuală.
Colonel Jessep, Comandant, Golful Guantanamo, Cuba.
N-a ajuns.
Când aţi aflat despre scrisoarea lui Santiago,
aţi convocat o întâlnire cu ofiţerii superiori, aşa e?
Cu comandantul de pluton Kendrick şi locotenent colonel Markinson.
Iar Markinson e acum mort, aşa e?
- Ce vrea să sugereze apărarea? - Doar că Markinson nu mai e viu.
Nu e nevoie să vă confirme asta colonelul.
Se poate să nu fi aflat că Markinson s-a sinucis acum 2 zile.
Martorul, instanţa şi acum şi juriul au luat cunoştinţă.
Vă mulţumim pentru informaţie. Continuaţi, locotenente.
I-aţi dat lui Kendrick un ordin, aşa e?
I-am spus să le spună oamenilor să nu se atingă de Santiago.
Lui Markinson i-aţi dat un ordin?
I-am ordonat să-l transfere imediat pe Santiago.
- De ce? - Viaţa lui putea fi în primejdie.
- În primejdie de moarte? - Există vreun alt fel?
Acesta este ordinul semnat de dumneavoastră şi Markinson,
ca Santiago să ia avionul de 6:00, în dimineaţa următoare.
- Acela era primul zbor? - Da.
Dumneavoastră aţi venit aici, azi, cu avionul, nu-i aşa?
- Văd că purtaţi uniforma de gală. - La fel ca şi dumneavoastră.
- Aţi purtat-o şi în avion? - E relevant?
Cer instanţei să-mi permită o digresiune.
Foarte puţin.
- Am purtat haine obişnuite. - V-aţi adus uniforma în bagaj?
Periuţă, aparat de ras, lenjerie? Lenjeria e secret de stat?
Spuneţi mai repede unde vreţi să ajungeţi, locotenente!
Mi-am adus haine de schimb şi câteva obiecte personale.
După arestarea celor doi, s-a inventariat camera lui Santiago.
4 pantaloni de camuflaj, 3 cămăşi kaki, bocanci.
- 4 perechi de şosete... - Urmează vreo întrebare?
- Locotenente, puneţi întrebarea. - De ce Santiago nu făcuse bagajul?
Vom reveni. Iată înregistrarea unui apel telefonic de la bază.
Aţi făcut recent 3 apeluri. Recunoaşteţi numerele?
L-am sunat pe colonelul Fitzhughes să-i spun că vin în oraş.
Al doilea a fost pentru a aranja o întâlnire cu congresmanul Richman.
- Iar al treilea, la sora mea. - De ce aţi sunat-o?
- Am invitat-o la cină. - Onorată instanţă.
Mă voi opri aici.
Există şi înregistrările din 6 septembrie.
Iar acestea sunt cele 14 scrisori scrise de Santiago în 9 luni,
implorând să i se acorde transferul.
Dar când l-a obţinut, în cele din urmă...
Ştiţi câte persoane a sunat? Zero! Pe nimeni.
Niciun apel la părinţii lui sau la un prieten, să spună că vine.
La miezul nopţii dormea, iar dumneavoastră spuneţi că pleca peste 6 ore.
Totuşi, toate lucrurile lui erau în dulap sau în cufăr.
Pentru o zi, dumneavoastră aveţi bagaj şi 3 convorbiri.
Santiago pleca pentru tot restul vieţii.
Şi nu a telefonat nimănui, nu a împachetat măcar un lucru.
Puteţi explica asta?
N-a existat niciun ordin de transfer, nu-i aşa?
Obiectez! Locotenent Kaffee încearcă să denigreze un ofiţer de rang înalt
sperând să sugereze o neregulă şi să câştige un avantaj.
Recomand să fie admonestat, iar martorul să fie lăsat să plece.
- Se respinge. Obiecţia s-a notat. - Colonele?
- E de râs, domnule? - Nu, e tragic.
- Aveţi un răspuns? - Absolut. Habar n-am.
Poate voia să împacheteze dimineaţa. Poate n-avea prieteni.
Sunt un om educat, dar nu cunosc rutina de călătorie a lui Santiago.
Ceea ce ştiu e că urma să plece la orele 6:00.
Acestea sunt într-adevăr întrebările pentru care am fost chemat aici?
Sper să aveţi mai multe de spus.
Aceşti doi puşcaşi marini riscă închisoarea pe viaţă.
Spuneţi-mi că avocatul nu le-a legat speranţele de o notă de telefon.
Mai aveţi alte întrebări pentru mine, consiliere?
Locotenent Kaffee?
Locotenente, mai aveţi nevoie de acest martor?
- Mulţumesc. Ador Washington-ul. - Eu nu v-am permis să plecaţi.
- Poftim? - N-am terminat. Aşezaţi-vă.
"Colonele".
Trebuie să mi se adreseze cu "colonele" sau "domnule".
- Spuneţi-i "colonele" sau "domnule". - Ce fel de unitate este asta?
Martorul va spune "domnule judecător" sau "onorată instanţă".
Luaţi loc, colonele.
Despre ce discutăm? Despre culoarea mea preferată?
Colonele, zborul de la ora 6:00 era primul?
Nu fusese unul, cu 7 ore mai devreme, spre Andrews?
N-am mai discutat despre asta?
Iată jurnalele zborurilor de la Golful Guantanamo şi Andrews.
N-a fost niciun zbor la orele 23:00 şi nicio sosire la 2:00.
Aş vrea să fie admise ca probe.
- Dar zborul acela n-a existat! - Noi credem că a existat, domnule.
Îi chemăm pe O'Malley şi Rodriguez, de la Baza aviatică Andrews.
- Nu sunt pe listă. - Sunt contra-martori.
- Le accept mărturia. - Ridicol!
Acum un moment...
- Verificaţi jurnalele, ce Dumnezeu! - Vom ajunge la asta într-un minut.
Aţi spus că i-aţi spus lui Kendrick să spună că Santiago să nu fie atins.
- A înţeles bine ce voiaţi? - Cât se poate de bine.
- Se poate să vă fi ignorat ordinul? - Să-mi ignore ordinul?
- Sau să-l uite? - Nu.
S-ar fi putut gândi... "Bătrânul greşeşte?"
Când locotenent Kendrick vorbea cu oamenii, s-ar fi putut ca ei să-l ignore?
Ai fost la infanterie, fiule?
Ai făcut vreodată serviciu în prima linie?
Ţi-ai pus vreodată viaţa în mâinile altui om şi el în ale tale?
Noi respectăm ordinele, fiule. Altfel, mor oameni.
Simplu ca bună ziua. Ne-am înţeles?
- Ne-am înţeles? - Perfect.
O ultimă întrebare, înainte să-i chem pe aviatorii O'Malley şi Rodriguez.
Dacă aţi ordonat ca Santiago să nu fie atins,
iar ordinele dumneavoastră sunt respectate întotdeauna,
atunci de ce era Santiago în pericol?
De ce ar fi fost necesar să fie transferat de la bază?
Era sub standardele puşcaşilor marini. Urma să fie transferat...
Aţi spus că urma să fie transferat fiindcă era în primejdie.
Am spus "în primejdie de moarte?", iar dumneavoastră aţi spus, putem să citim...
- Ştiu ce am spus! - Atunci, de ce cele 2 ordine?
- Oamenii fac şi ceea ce vor. - Dar nu oamenii dumneavoastră.
Oamenii dumneavoastră respectă ordinele. Santiago nu era în pericol, nu?
Jigodie mucoasă!
- Cer o pauză. - Aşteptăm răspunsul.
Instanţa vă aşteaptă răspunsul.
Dacă locotenent Kendrick a ordonat ca Santiago să nu fie atins,
de ce trebuia să fie transferat?
Kendrick a ordonat un Cod Roşu fiindcă aşa i-aţi spus dumneavoastră!
Când a ieşit rău, aţi semnat un fals transfer şi aţi aranjat jurnalele!
Aţi forţat mâna doctorului! Colonele Jessep, dumneavoastră aţi ordonat Codul Roşu?
- Nu sunteţi obligat să răspundeţi. - Vreţi răspunsuri?
Vreau adevărul!
Nu poţi înfrunta adevărul!
Fiule, trăim într-o lume cu ziduri care trebuie păzite.
Cine va face asta? Dumneata? Dumneata, locotenent Weinberg?
Eu am mai multă responsabilitate decât poţi concepe.
Îl plângi pe Santiago şi îi denigrezi pe puşcaşi.
Nu ştii ceea ce ştiu eu. Moartea lui Santiago a salvat vieţi.
Iar existenţa mea, deşi îţi pare grotescă, salvează vieţi!
Dar acolo, în locuri despre care nu vorbiţi la petreceri,
aveţi nevoie de mine, pe zidul acela.
Noi folosim cuvinte ca onoare, cod, loialitate.
Ele sunt coloana vertebrală a vieţii noastre. Voi râdeţi de ele!
Nu am nici timpul şi nici dorinţa de a mă explica
în faţa unui om care are nevoie de protecţia mea,
dar critică modul în care i-o asigur. Mai bine mulţumeşte-mi şi gata.
Sau ia o armă şi stai la post.
Puţin îmi pasă de drepturile pe care crezi că le ai!
- Dumneavoastră aţi ordonat Codul Roşu? - Bineînţeles că eu l-am ordonat!
Propun ca juriul să se retragă şi să aplicăm articolul 39a.
- Martorul are drepturi. - Căpitane Ross?
Jack?
Membrii tribunalului se retrag.
Ce naiba e asta? Am făcut ce trebuia şi aş face-o din nou.
- Mă întorc la bază. - Nu plecaţi nicăieri.
Poliţia militară, păziţi-l pe colonel!
- Căpitane Ross. - Ce naiba e asta?
Aveţi dreptul să nu spuneţi nimic.
Sunt acuzat de un delict?
E caraghios, asta e!
O să vă smulg ochii din cap şi o să fac ceva în ţeasta voastră!
Colonele Jessep, înţelegeţi ce drepturi aveţi?
Oameni de nimic ce sunteţi, habar n-aveţi cum se apără o naţiune.
N-ai făcut altceva decât să slăbeşti ţara, Kaffee!
Ai pus în pericol vieţile unor oameni. Somn uşor, fiule.
Nu sunt fiul dumneavoastră. Sunt avocat şi ofiţer de Marină.
Iar tu eşti arestat, ticălosule!
Martorul poate pleca.
Ridicaţi-vă!
- Aţi ajuns la un verdict? - Da, domnule.
Caporal Dawson şi soldat Downey.
Pentru acuzaţia de omor, juriul îi găseşte pe acuzaţi
nevinovaţi.
Pentru conspiraţie în vederea comiterii unui omor,
juriul îi găseşte pe acuzaţi nevinovaţi.
Pentru acuzaţia de conduită necorespunzătoare,
juriul îi găseşte pe acuzaţi vinovaţi.
Pedeapsa... Închisoare pe perioada deja efectuată
şi lăsare la vatră fără onorurile cuvenite puşcaşilor marini.
Curtea Marţială se retrage.
Ce înseamnă asta?
Hal?
Ce înseamnă asta?
Colonelul Jessep a spus că el a ordonat Codul Roşu.
- Cu ce am greşit? - Nu e aşa simplu.
- N-am greşit cu nimic! - Ba da, am greşit.
Noi trebuia să luptăm pentru oameni care nu se pot apăra singuri.
Trebuia să luptăm pentru Willy.
Locotenent Kaffee, trebuie să-i iau pe băieţi să facem hârtiile.
Harold?
Domnule?
Nu ai nevoie de un petic pe braţ ca să ai onoare.
Atenţiune! Ofiţer pe punte.
Ce ar fi putut spune, de fapt, O'Malley şi Rodriguez?
Probabil că nu şi-ar fi amintit absolut nimic.
- Buni martori. - Şi chipeşi.
- Mă duc să-l arestez pe Kendrick. - Salută-l din partea mea.
Aşa o să fac.
SFÂRŞIT
Sprijină-ne pentru a deveni membru VIP şi a elimina toate anunţurile www.OpenSubtitles.org