O LUME PERFECTĂ
SubRip by Driv3r www.titrări.ro
- Dacă m-aş duce, m-aş deghiza în... - Prinţesă !
- Judi Baumer va fi majoretă. - Dar e o grăsană !
Eu m-aş deghiza în Cenuşăreasa sau în Peter Pan.
Peter Pan e băiat. Clopoţica e fată. Phillip ar putea fi Peter Pan.
- Numai că trebuie să zbori. - Phillip ar putea fi o buturugă.
De ce nu putem să ne ducem măcar o dată ?
Fiindcă nu putem şi gata !
Credinţa noastră personală ne ridică în sfere mai înalte.
- Deschid eu. - Ai deschis şi data trecută !
Ne daţi sau nu ne daţi ?
Noi nu participăm la sărbătoarea de Halloween.
- Poftim ? - Suntem Martori ai lui Iehova.
- Bună, Phillip Perry. - Bună, Billy Reeves.
De unde ai ştiut că sunt eu ?
Gata, intraţi în casă.
Să mergem la casa următoare. Iertaţi-ne că v-am deranjat.
Bună seara. Ai uitat ceva ?
Mâine plec la Austin. Iau ceva de lucru.
Toată ziua numai lucru ! Când mai bem şi noi o bere ?
Cât mai curând !
- Tataie ! - Da.
Sigur duce spre canalul de ventilaţie ?
Pe vremuri, acolo ducea.
Dacă nu-i aşa, vin şi-ţi smulg limba !
Găinar de doi bani !
Să fiu al naibii, bătrânu' a avut dreptate !
Uite ce meritaţi !
Bombardaţi !
Bravo, ai nimerit !
Acolo sus, cineva ţine cu noi, Butchie !
Să lămurim un lucru: nu-mi placi.
Cum am scăpat... adio !
Cine a zis că eu te plac pe tine ?
Să nu sufli o vorbă !
Ce mi-ar plăcea să-ţi zbor creierii !
Noapte bună, Larry !
Noapte bună, Larry...
Treziţi-vă.
Mie îmi place maşina asta. Da' tu eşti pretenţios.
Aici n-ai să găseşti vreun Lincoln. Dar uite un Buick !
Nu vreau un Buick. Vreau un Ford.
Ford-ul pierde ulei. În plus, o maşină e o maşină.
Ia tu Buick-ul.
După ce ieşim din statul ăsta, exact asta o să fac.
M-am săturat să aştept ! Mă duc să caut pe aici...
Un Ford.
Du-te şi trezeşte-ţi surorile.
Mie-mi plac ochiuri.
Cam fără gust. Dă-mi nişte ketchup.
Te rog...
N-ai un bărbat în casă, nu-i aşa ?
Ia uite ce se zbate !
Ia te uită ! Ai un bărbăţel în casă !
Sângerez ! Eşti mulţumit ?
Cum te cheamă, băiete ?
Phillip.
Phillip, întinde mâna şi ia de jos pistolul ăla.
- Dă-mi-l mie, băiete ! - Gura !
Ia-l de jos şi adu-l încoace.
Îndreaptă-l către mine.
Îndreaptă-l către mine !
Acum spune: "Mâinile sus !"
Mâinile sus !
Perfect !
Lasă arma jos, tataie !
Las-o jos ! Oricum nu mă nimereşti, şi poate-l împuşti pe băiat.
Nu răspunde !
- Mamă ? - E în ordine, draga mea.
- Eşti surd ? - Pune-o pe podea !
Pune-o jos.
Jos !
Taci naibii !
- S-o luăm cu noi. - Nu.
Cum să plecăm fără ostatic ? S-a trezit tot cartierul !
- Îl luăm pe băiat. - Nu !
Voi nu ştiţi ce-i aia să dormi până târziu ?
Am înţeles, domnule.
- Presa aşteaptă de o oră, Red. - Am înţeles.
Da. Înţeleg.
Nu, sunt aici. Ascult.
Am înţeles. La revedere.
- Ce a spus ? - Cine ?
- Guvernatorul, Red. - Mi-a reamintit că e an electoral.
Bună ziua.
- Sper că nu bei înainte de amiază. - Nu.
Ultima părea să aibă un regim exclusiv lichid.
- Ultima ce ? - Secretară. Penny Monroe.
Cred că mă confundaţi.
Am venit din Huntsville. M-a trimis guvernatorul.
Ce-i asta, Adler ?
Parcă îmi amintesc că ne-au trimis azi-dimineaţă ceva despre ea.
- Cine ? - Guvernatorul.
Sunt Sally Gerber, criminolog al reţelei de penitenciare.
- Tom Adler, Texas Rangers. - Încântată.
E o procedură nouă. Am fost trimisă de guvernator...
Să lucrezi cu autoritaţile în toate problemele penale aferente poliţiei.
Nu scrie despre...
Include eliberări condiţionate, pedepse la locul de muncă şi evadări.
Venim imediat, Marge.
Presa a început să se agite, Red. Tu i-ai chemat.
Înţelegerea comportamentului în situaţii de eliberare condiţionată
ajută subiectul să evite capcanele obişnuite.
În cazul evadărilor, poate duce la identificarea aceste capcane,
ajutând la prinderea delincvenţilor.
- Să-ţi spun ceva, dră Gerber. - Sally e de-ajuns.
Să-ţi spun ceva, Sally. Asta nu e "o situaţie penală de evadare".
E o vânătoare de oameni. Şi vorbele umflate n-o să ne ajute cu nimic.
Dar ce o să ne ajute ?
Un nas de copoi. Materie cenuşie, o antenă bună şi tone de cafea.
Avem doar o mână de cartuşe şi tu găureşti rezervoare de apă.
Mare deştept mai e, nu-i aşa, Phillip ?
Gata, băieţi, ajunge ! Şeful are treabă !
- Bună dimineaţa, Red. - 'Neaţa.
- Ce părere ai ? - N-arată rău.
Suntem mândri de ea. Comandă pentru guvernator.
Cu ea vor merge demnitarii la paradă.
- Vine şi preşedintele Kennedy. - Am auzit.
E dotată cu ultimele cuceriri ale tehnicii.
Bucătărie complet utilată, dormitor, spaţiu pentru rastel de arme.
Plită, frigider, chiar şi telefon direct cu biroul guvernatorului.
E o maşină grozavă.
Când se întoarce de la Dallas, va sta la dispoziţia ta.
E perfectă pentru multe situaţii. E un sediu pe roţi.
O luăm.
Şefule... Nu mai fotografiaţi !
Nu se poate ! Guvernatorul se duce cu ea mâine, la paradă.
Guvernatorul a pus această urmărire pe primul loc.
Dar, Red... Trebuie să mă crezi.
- Cum te cheamă ? - Dick Suttle. Sunt şoferul.
- Ai fost. Bradley ! - Omul ăsta nu părăseşte vehicolul !
Te pricepi la toate chiţibuşurile ?
- Da, domnule. - Bine. Ia loc.
Scuză-mă, Red. El e Bobby Lee, specialist FBI.
Vor să-l trimită cu noi.
Red, te implor ! Ce-am să-i spun guvernatorului ?
Spune-i că dra Sally Gerber, trimisă de el, m-a autorizat să iau vehicolul.
Vii sau nu ?
Să nu văd nicio zgârietură, da ? Nici pe maşină, nici pe rulotă !
Şi să mă suni !
De ce naiba ai oprit ?
- Ai spus că vărul tău stă pe aici. - Şi ?
Sună-l. Vezi dacă putem sta la el, până se mai liniştesc apele.
De ce a luat cheile ?
Ca să nu plec fără el.
Ai pleca fără el ?
Şi încă cum !
Probabil că s-a mutat.
Oricum nu cred că-l puteam auzi. Urechea încă îmi sângerează.
- Dacă mai faci porcaria asta... - Poftim ?
Ce zici ?
Tocmai mă ameninţai.
Nu e o ameninţare. E un fapt.
Ţine volanul, puştiule.
Peste două secunde îţi sparg nasul. Asta e o ameninţare.
Şi ăsta e un fapt.
Am să te omor pentru asta !
Asta e o ameninţare.
Acum pricepi deosebirea ?
Phillip, ascultă bine. Am să intru aici să cumpăr ţigări.
Ia şi bere.
Ţine asta. Ţinteşte exact între ochii lui.
Ce naiba...
Dacă face cea mai mică mişcare, apeşi pe trăgaci.
Aici, vezi ? Pune degetul pe el.
Eşti sărit de pe fix, omule !
Ăsta e un fapt. Cred că ai început să înţelegi.
Buna ziua. Unde ţineţi sucurile ?
Cele calde, acolo. Cele reci, în frigider.
Ai mai tras vreodată cu arma, puştiule ?
- Te dă peste cap. - Tăceţi, domnule.
N-ai mai tras cu arma. Ai trăit cu trei muieri, fără tată...
Probabil că ai să devii homosexual. Ştii asta, nu ?
Am să mă aplec înainte, uşurel...
Bine ? Doar ca să putem sta de vorbă.
Aşa... Acum putem vorbi ca de la bărbat la bărbat.
Acum eşti bărbat, nu-i aşa ?
- Asta e tot ? - Şi un cartuş de Lucky Strike.
Frumoşi chiloţei mai ai !
Ţi-a brodat mămica numele pe ei ?
Să vedem ce ai acolo.
Cam pricajit, nu ţi se pare ?
Mâna e mai rapidă decât ochiul.
Ticălosul ! Ce rahat ! Nu e încărcat !
Vino mai aproape, băiete.
- Alea sunt cartuşe de calibrul 38 ? - Da.
Dă-mi o cutie.
Fir-ar să fie ! Iisuse !
Vino încoace, băiete !
Te-am iertat.
Ai face bine să vii aici. Ştii că tot te găsesc.
Băiete... Roagă-te să nu te găsesc.
Ce-ai să faci ? Ai să mă pocneşti cu el ?
Dar noi doi suntem prieteni !
Ai telefon ?
Nu.
Du-te înăuntru şi întinde-te pe podea până plecăm.
Vii ?
Urcă !
Red, am o localizare.
O prăvălie lângă orăşelul Ben Hur, la vreo 80 km de aici.
Filtrul rutier să fie mutat pe Autostrada 288, la 80 km spre nord.
- Crezi că au ajuns atât de departe ? - Nu ştiu. Nici ei nu ştiu.
Sunt doar fericiţi că sunt liberi. Pentru ei, e ca o croazieră.
Croazieră... Mi-a plăcut. Nu te-am mai auzit folosind cuvântul ăsta.
Te frământă ceva ?
Poate că e prematur, dar...
V-aţi gândit la un blocaj auxiliar, pentru cazul că se vor separa ?
De ce eşti atât de sigură că se vor separa ?
Dacă ai ceva de zis, zi !
Abia se suportă unul pe celălalt. Nu cred că vor sta mult timp împreună.
Haynes şi Pugh sunt personalităţi opuse ?
Haynes e infractorul tipic. Jaf armat, lupta corp la corp.
Pugh, pe de alta parte, are la activ o listă lungă de omoruri şi tot aşa.
- Se vor despărţi curând. - Şi ostaticii ?
Vor da cu banul, să vadă cine cui îi rămâne ?
S-au mai văzut cazuri. Oricum, se vor confrunta curând cu această dilemă.
Aşa că noi trebuie să ne gândim acum la ea.
Nu avem nicio dilemă, şi nici ei n-au.
Vor scăpa de unul, vor păstra pe celălalt.
Dacă nu cumva au şi făcut-o.
Instalaţi un filtru pe autostrada 288, la circa 80 km spre nord.
Exact. 80 km.
- Dle Garnett, trebuie să vorbim. - Poţi să-mi spui Red.
Red... De ce eşti atât de pornit să mă faci de râs ?
Sunt pornit pe un lucru. După ce vei ajunge să mă cunoşti,
vei vedea că dârzenia şi simţul umorului îţi pot fi de mare folos.
Am un simţ al umorului dezvoltat. Dar n-am să-ţi slujesc drept proptea,
să faci pe eroul în ochii unor cretini
care văd în tine marele detectiv al acestei văgăuni.
Fir-ar să fie !
Godfrey zicea că licoarea asta te ţine tânăr, dar nu ştiu dacă merită.
- Ăsta ţi-e răspunsul ? - Eşti prima data "pe teren" ?
Mi-am închipuit eu. La ce te aşteptai ?
Mă crezi o şcolăriţă tâmpă care a nimerit în vestiarul băieţilor ?
Te înşeli. Nu vreau să mă laud,
dar sunt unul dintre cei doi oameni inteligenţi implicaţi în eşecul ăsta.
Nu asta te-am întrebat, ci la ce te aşteptai.
Să fiu lăsată să-mi fac treaba pentru care m-a trimis guvernatorul.
Îmi place guvernatorul. Vânăm prepeliţe cel puţin o dată pe an.
Dar ştim amândoi că, orice s-ar întâmpla, eu comand aici. Înţelegi ?
Am înţeles. Ştii ce înseamnă asta ? Anarhie.
Sau, mai pe limba cowboy-ilor, "rahat cu apa rece" !
Îţi spun eu ce e rahat, domnişorică. Responsabilitatea.
Omul care nu doarme noaptea, care face ulcer.
Dacă o să curgă sânge, ceea ce e posibil, guvernatorul pierde voturi.
Eu sunt cel care...
Ascultă... Dacă vezi că fac o mişcare greşită, spune-mi.
Poate că n-am să fiu de acord cu tine, dar te ascult.
Cât despre mândrii rănite, când totul se va fi terminat, fac cinste.
Acum însă am lucruri mai importante pe cap. E corect ?
Da.
Bine.
- Cine e celălalt ? - Celălalt ?
Dacă tu eşti unul dintre "creiere", cine e celălalt ?
Haynes. L-am testat în închisoare.
Mulţumesc.
Ai să mă împuşti ?
Nu.
Suntem prieteni.
Dacă ar trebui să-mi aleg un tovaraş, te-aş prefera fără să ezit o clipă.
- A fost identificat ? - Da.
Băiatul e singurul ostatic. Acum nici cinci minute am găsit asta.
Acum măcar ştim cine e şeful.
Ai mai mers vreodată cu o maşină a timpului ?
- Sigur că da. Ce crezi că e asta ? - O maşină.
N-o priveşti cum trebuie. E o maşină a timpului, din secolul XX.
Eu sunt căpitanul, iar tu eşti navigatorul.
În faţă e viitorul.
În spate, trecutul.
Dacă viaţa se derulează prea lent şi vrei să te proiectezi în viitor,
apeşi pe pedala de acceleraţie. Vezi ?
Iar dacă vrei s-o încetineşti, apeşi pe frână... şi gata.
Acesta e prezentul, Phillip. Bucură-te de el, până nu dispare.
Călătorim în timp, prin Texas.
Trebuie să găsim un Ford.
Tata nu conducea decât Forduri. Ştiai ?
E un sistem de comunicaţie. Se poate vorbi cu maşina din spate.
Cum funcţionează ?
Apeşi pe "deschis"...
Dar dacă volumul e dat tare...
Arzi difuzoarele !
Aşa... Asta ar trebui să-i taie mădularul. Iertaţi-mă, domnişoară.
Umorul masculin. E fără pereche ! N-ar trebui instalate filtre şi aici ?
Într-o lume perfectă, ne-am uni toţi şi am bate tufişurile până l-am găsi.
Într-o lume perfectă, lucruri ca acesta nu s-ar întâmpla.
Poliţia locală iese pe teren. Vrei să mergem cu ei ?
Nu, ne continuăm drumul.
- Apare el până la urmă. - Nu mă îndoiesc.
Va trebui să facem rost de o altă maşină.
Te-ai jucat de-a hoţii şi vardiştii ?
Vezi Fordul acela ?
Strecoară-te pe lângă el hoţeşte şi vezi dacă are cheile în contact.
Dacă nu vrei, nu te oblig.
Dar, cum tu eşti noul meu navigator, aş aprecia foarte mult.
Phillip !
Vezi şi dacă are radio.
Are şi chei, şi radio. Am verificat.
- Eşti un băiat de ispravă ! - Putem să oprim la benzinărie ?
- Pentru ce ? - Treabă mică...
Suntem în natură. De ce nu faci pipi la un copac ?
- Aia e maşina mea ! - Porneşte, afurisito !
Phillip, treci în maşină !
Urcă odată !
Sări !
- La naiba ! Câte sucuri ai băut ? - Patru.
Poliţiştii întreabă dacă au permisiunea să tragă în el.
Nu.
Nu vreau ca vreun sergent nătăfleţ să se joace cu vreo carabină.
- Răspuns negativ. - E singura cale. Băiatul e cu el.
Poate-ţi închipui că o să se predea necondiţionat.
- Poate că da, poate că nu. - Cu răspunsul ăsta nu dai greş !
Şi nici când spun că acum îi e mai bine decât înainte.
După gaura din fruntea lui Pugh, nu s-ar zice.
Atunci, de ce să nu-l împuşcăm ?
Grăit-a geniul !
Numărul maşinii furate a fost comunicat filtrului.
- Tot vrei să mergem la fermă ? - Da. Am o presimţire.
N-am cunoscut niciodată un Phillip cu ochi căprui.
- După cine ţi-au dat numele ? - După tata.
- Te înţelegeai bine cu el ? - Da, domnule.
Vă jucaţi cu mingea, vă tăvăleaţi în iarbă ?
Nu.
- De ce nu ? - Nu prea e pe acasă.
Ori e, ori nu e.
Când l-ai văzut ultima oară ?
Noi doi avem multe în comun, Phillip.
Suntem amândoi nişte pungaşi chipeşi, amândoi ne dăm în vânt după RC Cola.
Şi niciunul n-a avut un tată ca lumea.
Mama zice că se va întoarce. Probabil când o să am vreo 10 ani.
Te minte, pur şi simplu.
Nu se mai întoarce.
Oamenii ca noi trebuie să se descurce singuri, Phillip.
Să ne căutăm destinul învolburat... sau ceva de genul ăsta.
- Tu te ocupi şi de motor ? - Da. Sunt un şofer complet.
Ce este ?
Ai observat cum "alunecă" când bagi în viteza a doua ?
Cineva a apăsat prea tare pe ambreiaj. În locul tău, aş trece asta pe listă.
Aici nu sunt cadavre, slavă Cerului !
- Aţi găsit cheile maşinii ? - Nu.
Vezi dacă avem o rangă în maşină.
Poftim, Red.
- Ar fi mai bine să aştepţi în rulotă. - Te rog...
Uite-l şi pe funcţionarul închisorii.
E bine să ştim că băiatul e pe mâini bune. Poftim.
Nu-mi...
Umor negru, Sally. Fără el, ne-am răsti toţi la pantofi.
- Vrei nişte apă ? - Nu.
Eşti gata să pui nişte pantaloni ca lumea pe tine ? Să mergem.
Mai întâi, trebuie să ne stabilim nişte nume false.
Alte nume, cu care să ne adresăm unul altuia, în faţa oamenilor.
Alege-ţi un nume. Unul care îţi place.
- Orice nume ? - Exact.
Buna ziua şi bine aţi venit la "Friendly's" !
Se pare că micuţul are nevoie de nişte pantaloni.
Şi de pantofi, şi de lenjerie. Vă spune el ce număr poartă.
Du-te cu doamna, Buzz.
- Buzz... - Buzz ! Du-te cu doamna.
Buzz... Ce nume drăguţ ! Ca de albinuţă.
O fantomă prietenoasă ! Zi "bau".
Nu m-ai prea speriat. Dar mai ai un an să exersezi, dacă ţi-o cumpără tati.
E la reduceri. Anul asta în ce te-ai costumat ?
În bandit.
La naiba !
- Pete... - Da.
Sunt Terrance. Cred că am găsit maşina.
- Ce părere ai ? - Vă vin bine.
Asta e tot, domnule ?
Sunteţi cei mai zâmbăreţi oameni pe care i-am văzut.
Şeful ţine un concurs în fiecare lună.
Cel mai prietenos angajat capătă o primă de 20 de dolari.
Pete, eu sunt gata. Tu ?
Gata. Să-l reţinem până vine poliţia statală.
Urmărirea lui Butch Haynes continuă.
El a evadat azi-noapte din penitenciarul din Huntsville.
Are 1,84 m, 84 kg, păr şaten. Este înarmat şi periculos.
Aveţi aici hainele.
Dar i-a rămas inima la un costum de Halloween, pentru la anul.
E la jumătate de preţ.
Complicând încercările de a pune mâna pe el,
Haynes are ca ostatic un băiat de opt ani...
Poliţia a gasit şi cadavrul...
Îl luăm data viitoare. Du-te şi aşteaptă în maşină, fiule.
Cadavrul lui Billings a fost găsit în portbagaj.
Se pare că maşina a fost folosită în timpul evadării
şi a fost găsită lângă o fermă unde altă maşină a fost furată dimineaţă.
Maşina furată este galbenă, marca Ford.
Dacă o vedeţi anunţaţi imediat autoritaţile.
Eşti cea mai prietenoasă vânzătoare pe care am văzut-o vreodată.
Vă mulţumim că aţi cumpărat de la noi.
Ce naiba ?!
- Pleacă de acolo ! - Fir-ar să fie !
Ştiam eu că ceva nu e în regulă.
Uite, l-a lăsat pe băieţel !
A furat costumul de fantomă !
Buzz, derbedeule, e un delict să furi din magazine !
Buzz, tu hotărăşti !
N-ai să scapi, micuţule !
Nu eşti chiar atât de prietenoasă.
Scoate-ţi chiloţii ăia murdari şi pune-ţi blugii.
- Ce ai acolo ? - Un costum de fantomă.
De la magazin ?
L-ai şterpelit ?
Atunci, pune-l pe tine.
Nu eşti supărat pe mine ?
Să ne înţelegem. Nu e bine să furi.
Dar, dacă îţi doreşti ceva foarte mult şi nu ai bani,
poţi să-l "iei cu împrumut". Asta se numeşte "excepţia de la regulă".
- Ce s-a întâmplat ? - Nimic.
Nu vrei să te dezbraci în faţa mea ?
Te jenezi fiindcă s-ar putea să-ţi văd cocoşelul ?
E... pricăjit.
- Poftim ? - E pricăjit.
Cine ţi-a spus asta ?
Să văd.
O să-ţi spun părerea mea sinceră.
Nu, Phillip. E aşa cum trebuie să fie la vârsta ta.
Uite-i !
A cumpărat bandă adezivă, frânghie şi haine pentru copil.
Ei spun că băieţelul ar fi putut să scape, dar n-a vrut.
Probabil că e mort de frică.
Şi încă ceva. Copilul a furat un costum de Halloween.
Fac echipă bună !
S-au oprit puţin în Noodle. Se pare că se îndreaptă spre nord-vest.
Acolo-s mai multe drumuri decât oameni !
Cum e posibil ?
Acolo lasă un drum făcut pe jumătate şi încep altul.
Numai Red cunoaşte labirintul ăla.
Sunt Robert Haynes. Toată lumea îmi spune Butch.
M-am născut în Amarillo. Am crescut în cartierul francez din New Orleans.
Ce face, Red ?
La opt ani, am ucis un om.
Cum l-ai ucis ?
L-am împuşcat cu un pistol de calibrul 38.
Găseai oricând unul prin sălile de dans.
Aşa li se spunea. Dar era un bordel. Acolo locuiam.
Ce a făcut poliţia ?
Cel ucis era căutat de poliţie, aşa că au muşamalizat totul.
Nici măcar nu l-au trimis la şcoala de corecţie ?
M-au dat la şcoală. Pierdusem trei ani, dar am recuperat.
- Se pare că lucrurile s-au îndreptat. - O vreme, aşa a fost.
- Când aveam 12 ani, a murit mama. - Ce s-a întâmplat ?
Delilah Jane Haynes s-a spânzurat în baia bordelului.
La autopsie s-a descoperit că avea sifilis în fază terminală.
- Unde e tatăl tău ? - Nimeni nu ştie.
Ne-a părăsit când aveam şase ani. Era un găinar mărunt.
A reapărut după moartea mamei.
Tocmai fusese eliberat condiţionat şi m-a luat cu el la Amarillo.
- După un an, am dat iar de bucluc. - Ai mai ucis pe cineva ?
Am văzut un Ford coupé. N-am rezistat şi m-am plimbat puţin cu el.
Asta nu e mare lucru.
Aşa am zis şi eu. Judecătorul a fost de altă părere.
Mi-a dat patru ani, în cea mai dură şcoală de corecţie din Texas.
Acolo a învăţat "meseria" de criminal. Am mai văzut cazuri. Nu, Red ?
Butch, spune-ne încotro te îndrepţi, ca să nu te mai "vânăm" atât.
N-aţi priceput. Unde mă duc nu e nici pe departe la fel de important
ca motivul pentru care mă duc acolo.
Sunt un fugar urmărit de poliţie.
Pot s-o iau la fel de bine spre nord, ca şi spre sud, est ori vest.
E distractiv jocul tău, drăguţo, dar Butch habar n-are unde merge.
Ţine arătătorul pe drumul ăsta.
Degetul tău are trei falange.
Fiecare are 2,5 cm. Câţi centimetri sunt până la Childress ?
5... 10... 15.
Eşti un navigator pe cinste !
Mult mai deştept decât Terry.
Dar ăsta nu e lucru de laudă, desigur.
Ia uite !
Ce e aia ?
E un fel de balenă argintie. Înăuntru sunt oameni, ca lona, din Biblie.
Fă aşa, poate ne răspund cu claxonul.
- Ce zici ? - Bine.
Aţi spus că băiatul a furat un costum de Halloween ?
- Ce fel de costum ? - Casper, fantoma prietenoasă.
- El era. Au trecut pe lângă noi. - Cum ?!
- Ei erau. - Bradley, întoarce !
Nu e bine să mergi cu 100 km/oră cu chestia aia în spate !
Se apropie repede.
- Întinde-te pe banchetă. - De ce ?
Nu ştiu. Fiindcă aşa zic eu.
O să explodeze motorul !
Ţine-te bine !
Ia curba larg !
- Ce faci ?! - Urmăresc evadatul, prostule !
Ce faci ?
Red !
La naiba !
Red !
Să vezi ce o să se supere Red.
La naiba !
Dumnezeule !
Red, vor să ştie dacă băiatul era teafăr.
- Râdea şi făcea cu mâna. - Nu le spune asta.
Dle guvernator, au spus că băiatul e teafăr.
Perfect !
Va fi bine, dnă Perry. Punem imediat mâna pe el.
Veţi putea pleca acasă împreună cu fiul dvs Vă promit.
Am aprobat personal ca pentru această urmărire să se folosească
o rulotă nou-nouţă şi superdotată, pusă în slujba legii.
Drumul ăsta a fost început acum 20 de ani. Nu l-au mai terminat.
Se pare că trebuie să luăm o hotărâre.
Tu alegi, Phillip.
Ne putem întoarce pe autostradă sau ne putem continua drumul pe jos.
Unde mergem ?
În Alaska, Phillip. Ultima frontieră neatinsă.
- E drăguţ. - E frumos.
- Ai fost acolo ? - Nu.
Am primit doar ilustrata asta.
Să ne întoarcem la dilema noastră. Te simţi în stare să mergi pe jos ?
Cât de mult ?
Nu pot fi mai mult de... 2.400 km.
Probabil că ai dreptate. Vezi ce provizii mai avem.
Cum stăm ?
Un suc, nişte gumă de mestecat şi o jumătate de plăcintă.
Asta ajunge pentru o singură persoană, cel mult.
Vino !
Guvernatorul insistă să aibă rulota înapoi la timp pentru parada de mâine.
- Spune-i să vină s-o ia. - Da, domnule.
- Unde mergem ? - La colindat, Phillip.
- Ce s-a mai întâmplat ? - Noi nu avem voie.
- Mama nu ne lăsa. - De ce ?
- Contravine religiei noastre. - Contravine...
- Ce prostie mai e şi asta ? - Suntem Martori ai lui Iehova.
Phillip, eu pe tine te întreb. Nu pe mama ta, nu pe Iehova.
Vrei să mergem la colindat ?
Tot ce trebuie să faci e să baţi la uşă.
Când deschid, spui: "Ne daţi sau nu ne daţi ?" Ai înţeles ?
Aşteaptă până vine cineva.
- Acum, Phillip ! - Ne daţi sau nu ne daţi ?
Eşti cea mai nostimă fantomă pe care am văzut-o vreodată !
- Mai zi o dată... - Ne daţi sau nu ne daţi, doamnă ?
Cum Halloween a fost ieri, va trebui să mă păcăleşti cu ceva.
Ai ratat nişte acadele din caramel cu floricele pe cinste.
Aşteaptă aici.
Perfect !
- Cum spui, Phillip ? - Mulţumesc.
Nu subestima niciodată bunătatea omului simplu.
Sigur nu e nici pic de carne acolo ? Vreo conservă, vreun cârnat ?
Nimic.
Sigur poţi face nişte sandvişuri cu muştar, nu ?
- Da. - Apucă-te de treabă.
Întinde muştarul cu ăsta.
Ăla e al meu.
Mă întorc imediat.
Nu te zgârci cu muştarul ăla !
Butch !
- Phillip ! - Butch, ajutor !
Ia copiii ! Repede ! Fugi !
Lasă maşina, Bob !
Ai înnebunit ? E nouă-nouţă !
- Apasă pe frână ! - Butch !
- Frâne defecte. - A fost cât pe-aci !
- Bob Fielder. - Edgar Poe.
Ce m-am speriat ! O am doar de vreo două luni.
E frumoasă, nimic de zis.
Cum m-au lăsat frânele, ţi-aş mulţumi dacă ne-aţi lua şi pe noi.
Locuim la vreo opt kilometri de aici. Aş putea lua maşina când...
Frână, Phillip ! Apasă pedala !
Te-ai descurcat bine, Phillip ! Nu m-am îndoit o clipă !
Stai bine, Edgar ? Pot să-i mut pe copii în spate.
Stau foarte bine, Bob.
Vă mulţumesc, domnule.
- Permisul dvs de conducere ? - Care e problema ?
Căutăm un evadat. E doar o măsură de prevedere. Drum bun !
Mulţumesc.
Au două maşini de patrulare pe care ni le pot da.
Să aibă răbdare. Cred că aici stăm cel mai bine.
Anunţă filtrele rutiere din sud să se mute spre nord.
Vom verifica fiecare drumeag, fiecare fermă dintre San Angelo şi Sweetwater.
Unde mi-e Geritol-ul ?
Patsy, ai grijă !
Uite ce ai făcut ! Ce e cu tine ? Doar ţi-am spus !
Uită-te la mine ! Ţi-am spus de două ori să nu mai ţopăi aşa !
Ai murdărit maşina cea nouă a tatălui tău !
Staţi aici liniştiţi !
E în ordine, draga mea. Tati tot te iubeşte.
- S-a dus mirosul de maşină nouă ! - Nu-i nimic.
Poţi să ne laşi aici, Bob.
Dar mai am să-ţi cer o favoare.
O iau doar cu împrumut, Bob. Nu-ţi face griji.
O s-o primeşti înapoi.
E nouă ! Nu merge cu mai mult de 70 km/oră, pe următorii 800 km.
Nu-ţi face griji, Bob.
- Erau caraghioşi. - Poate că da.
Dar Bob a făcut ce trebuia. Dacă se opunea ?
Ar fi trebuit să-l împuşc. Şi ce-ar fi făcut atunci familia lui ?
Bob e un familist de ispravă.
Un bărbat nu poate spera să devină ceva mai bun.
Hai, aproape că am ajuns.
A trecut de Aspermont. A silit un bărbat să-l ia cu maşina.
Fir-ar să fie ! Sună la Amarillo şi spune-le că se îndreaptă spre ei.
Sincer, sper să treacă frontiera statului. Să-l preia FBI-ul.
Am treburi şi acasă. Mi-e cam foame. Avem ceva de mâncare pe aici ?
Nu ştiu. Să mă uit.
Avem vrăbioare în frigider.
N-ar trebui. Au fost comandate pentru guvernator.
Şi cartofi prăjiţi. De care-ţi plac ţie !
Zău ?
Îmi plac cartofii prăjiţi.
Nu găsesc deloc o muzică pe gustul meu !
Ai minţit că nu vă deghizaţi de Halloween, din cauza religiei ?
Nu, domnule.
Şi ce nu mai aveţi voie ?
- Să sărbătorim Crăciunul. - Îţi baţi joc de mine ?
Nu mergem la petreceri, nu ne serbăm zilele de naştere.
Înseamnă că n-ai fost niciodată la un carnaval ?
- Nu. - Ai mâncat vată de zahăr ?
Am văzut o dată. E... roşie.
Ba nu. E roz.
- Dar n-am mâncat niciodată. - În montagne-russe te-ai dat ?
Am văzut poze.
Eşti american şi e dreptul tău
la vată de zahăr şi să te dai în montagne-russe.
- Adevărat ? - Sigur că da !
Mai repede, Butch !
Mai repede !
Mai repede, Butch !
Serviţi-vă.
- Te crezi tare deşteaptă, nu-i aşa ? - Poftim ?
Deşteaptă nu eşti, dar, pe legea mea, eşti drăguţă.
Te rog !
Eu zic că afacerile şi plăcerea ar trebui să se combine, nu ?
Mie, de exemplu, îmi place ce fac.
- Şi lui Hitler îi plăcea. - Da' ştiu că eşti rea de gură !
- Cum îţi place friptura, Sally ? - În sânge.
Bine. Iau vaca, o şterg la fund şi ţi-o trimit, să iei o bucăţică. Vrei ?
Bine, atunci ceva mai pătrunsă.
Nu-mi pasă pentru cine lucrezi. Eşti aici pentru un unic motiv. Ai auzit ?
Altceva, şefule ?
Da. Eşti în "biroul" meu. Ieşi !
Poftim.
Îţi mulţumim, Doamne, pentru mărinimia şi bunătatea Ta.
Amin ! Acum înfruptă-te, Buzz.
Îi spun aşa fiindcă devorează mâncarea ca un vultur hoitar.
Cum vede o bucata de carne, se repede asupra ei.
- Tu eşti Dottie ? - Eileen. Dottie a murit.
Fiul ei e patron acum, dar nu e niciodată aici.
Niciodată ?
Pleacă pe la ora 16:00. După prânz, nu ne mai vin prea mulţi clienţi.
Dacă ai nevoie de mine, sunt aici.
Termină de mâncat !
Poţi s-o mănânci şi pe a mea, dacă vrei.
Nu, mulţumesc.
E foarte politicos !
Îmi dau toată silinţa, dar mama lui a murit şi...
Mama nu e moartă !
Buzz, du-te şi în parcare şi aruncă nişte pietre sau fă ce vrei tu.
E moartă sau nu ?
Mama lui biologică trăieşte.
Ni l-a dat spre adopţie, mie şi soţiei mele. Răposatei mele soţii.
Ea e... a fost mama vitregă a lui Phil... a lui Buzz.
E mama lui... A fost... Mamă vitregă.
Dar a murit.
Îmi pare foarte rău.
E curios rău micuţul ăsta !
Treci în maşină !
- Eşti supărat pe mine ? - Nu.
- Ai sărutat-o, nu ? - Nu prea am apucat...
De ce ?
E plăcut. N-ai văzut-o niciodată pe mama ta sărutând un bărbat ?
Nu.
I-ai sărutat fundul ?
E cam greu de explicat. Ştiu cum trebuie să fi arătat.
Ba nu ştiu.
- O iubeşti ? - Pe cine ?
Pe doamna care ţi-a pregătit hamburgerul.
Da, Phillip... O iubesc.
Doar i-am sărutat fundul, nu ?
Dacă ne merge bine, peste patru sau cinci zile ajungem în Alaska.
Ajungem înainte de începutul iernii.
- Ce s-a întâmplat ? - Vreau să mă duc acasă.
Dacă vrei acasă, de ce n-ai rămas la prăvălie ?
De-aia.
- De ce ? - Fiindcă am furat !
M-ar fi băgat la puşcărie. Probabil că am să ajung în iad.
E acelaşi lucru...
O să ajungi acasă curând. Jur ! Bine ?
- Butch ? - Da.
Ştiu să conduc.
Doar mi-ai dovedit-o ! Ştii să faci foarte multe lucruri, Phillip.
Bagă mâna în torpedou.
Vezi dacă Bob are vreun carneţel.
- Bob cel cumsecade ! Ştii să scrii ? - Cu litere mari.
Bine şi aşa. Fă o listă cu ce ai vrut să faci şi n-ai avut voie niciodată.
Ca de exemplu ?
Ca... să mănânci vată de zahăr.
Vată de zahăr.
Nu ştiu... E lista ta.
- Butch... - Da.
Cum se scrie "navă spaţială" ?
Îi las pe băieţi să mai doarmă puţin. Măcar câteva ore.
Mâine dimineaţă luăm maşinile de patrulare şi pornim spre nord-vest.
Îţi trezeşte amintiri ?
Aveţi un dosar şi despre mine ?
Suntem în anii '60. Avem dosare despre toată lumea.
Doar fiindcă stă scris acolo nu înseamnă că e şi adevărat.
Absolut.
Ai fost şerif în Amarillo şi Austin, înainte să fii un Texas Ranger.
Am dreptate până aici ?
Numele tău apare în dosarul de delincvent minor al lui Haynes.
Ai furnizat dovezi, cu intenţia de a-l influenţa pe judecător.
De obicei, asta se face în scris, dar n-am găsit niciun exemplar.
Tăcere...
De ce a luat patru ani pentru o plimbare cu o maşină furată ?
De ce n-a fost eliberat condiţionat ? Băiatul avea un cămin, un tată.
Ce spun dosarele tale despre tatăl lui ?
Că era un găinar mărunt, care a stat puţin în puşcărie,
apoi s-a comportat destul de bine.
Minunatele voastre dosare se înşală.
Bine. Atunci, spune-mi tu adevărul.
Tatăl lui Haynes era ucigaş "de carieră", cu o slăbiciune la târfe.
Bătea măr tot ce întâlnea, regula sau concepea.
Dacă aş...
Dacă judecătorul l-ar fi lăsat în libertate,
într-un an, Haynes ar fi avut un cazier de un kilometru.
Şcoala de la Gatesville nu-i chiar atât de rea.
Ştiu puşti care acolo s-au îndreptat.
Unul chiar s-a făcut preot.
- Nu pricep. - Nu pricepi...
În Texas, important e pe cine cunoşti şi ce îţi datorează.
Eu aşa îmi fac munca. Aşa ai primit şi tu slujba asta.
Eşti un dur, nu-i aşa ?
I-am făcut judecătorului cinste
şi i-am spus să-l bage pe puşti la corecţie. I-am spus că aşa e bine.
Iar el a fost întru totul de acord.
Butch ! Trezeşte-te !
N-am vrut să vă sperii.
Lucrez noaptea. E mai racoare.
Te-a lăsat maşina ?
Nu, eu şi fiul meu trăgeam un pui de somn pe câmpul tău.
Nu e al meu. Îl lucrez pentru dl Andrews. De unde sunteţi ?
- Ieri am venit din Texarcana. - Un drum lung.
Mare dreptate ai !
N-are rost să dormiţi în maşină, când am o canapea goală acasă.
N-am vrea să te deranjăm. Şi, oricum, trebuie să plecăm.
Nu-i niciun deranj. Vă trezesc dimineaţă, în zori.
Vă dau şi ceva de mâncare, apoi puteţi să vă vedeţi de drum.
Bine.
V-a trezit ?
- Ţi-am spus să nu faci asta ! - Nu-i nimic, doamnă.
Sunt Lottie, nevasta lui Mack. El e nepotul meu Cleveland.
Mă cheamă Cleve. Am şase ani.
Eu am opt. Mă cheamă Phil... Buzz.
Avem o gârlă pe aici. Vii şi tu, mai târziu ?
Sigur.
- Bună dimineaţa. - 'Neaţa. V-aţi odihnit bine ?
- Vrei să mănânci ? - Nu.
Băiete, fugi şi adu-mi termosul din camionetă.
Nu mai auzi ?
N-are minte nici cât o găină !
- Rămân pe Autostrada 70 ? - Nu, ia-o spre Amarillo.
Dacă nu-i tăiem drumul acolo, ne dă cu tifla la frontieră.
Mai vreau o dată !
Unde e mama băiatului ?
De data asta am lăsat-o acasă.
Am plecat "între bărbaţi".
Ia te uită ce avem aici !
Dl Andrews ni l-a dat, când şi-a luat unul nou, ultimul răcnet.
Iisuse !
Asta zic şi eu muzică !
Ştii de când n-am mai auzit asta ?
E veche, într-adevăr. Dna Andrews se numea, ca fată, Bourgeois.
E pe jumătate creolă. Dlui Andrews nu-i place să se ştie asta.
Cred că de-asta ni l-a dat nouă.
- Dansezi, Lottie ? - Eu ?! Dumnezeule, nu !
Ia-te după mine.
- Dle Poe, ştii să te mişti ! - Ar fi şi cazul.
Am crescut într-un bordel cu salon de dans.
- Mă păcăleşti ? - Nu.
Mama dansa cu ei până-i lăsa laţi... în camera din spate.
Sus, Buzz !
- Să vă văd cum dansaţi ! - Bine.
Hai !
Dansaţi, băieţi !
Învârte-mă pe mine !
...Pugh, care a fost găsit împuşcat în cap lângă oraşul Ben Hur, Texas.
Haynes a luat ca ostatic un băieţel...
O să plecăm curând.
Dacă încerci vreo prostie, vă ucid pe toţi.
Ce e, Mack ? Parcă ai văzut o stafie !
- Vino, Buzz. Trebuie să plecăm. - Mai aruncă-mă o dată în aer.
- Treci aici, lângă bunica ! - Te rog, domnule.
Treci imediat !
De ce ai dat în Cleve ?
Nu s-a mişcat destul de repede ?
Poate că uneori se emoţionează, poate că nu aude tot ce-i spui !
Mi-e silă de un om ca tine !
Îndreaptă pistolul spre el.
Îndreaptă-l !
Vrei să facem "morişca" ?
Sigur că vrei.
Pune mâinile între picioare. Nu-ţi fac niciun rău.
Nu mai are încredere în tine.
Încrederea trebuie s-o câştigi.
Pune mâinile între picioare.
Buzz, du-te şi adu frânghia din maşină.
Phillip !
Ia-l pe băiat în braţe şi spune-i că îl iubeşti.
Cleve... Te iubesc.
Nu, bătrâne ! Vreau să simt că eşti sincer.
- Băiatul ştie că îl iubesc. - Spune-o !
Te rog, domnule !
Simt că eşti un om bun.
Nu sunt un om bun.
Nici cel mai rău. Sunt doar altfel.
Acum spune, Mack !
Spune !
Nu te costă nimic.
Cleve... Te iubesc.
Doamne... E frumos.
În genunchi !
Mâinile la spate !
Poţi să aştepţi în maşină sau poţi să te uiţi.
Eşti destul de mare ca să hotărăşti singur.
Închide ochii, Cleve.
Lottie, ţine-l strâns pe băiat.
Închide şi tu ochii.
- Te rog... N-are niciun rost. - Domnule, îţi dau tot ce avem !
Tatăl nostru carele eşti în ceruri
Sfinţească-se numele Tău, Vie împărăţia Ta,
Facă-se voia Ta, precum în cer, aşa şi pre pământ.
Mack, Cleve, spuneţi împreună cu mine !
Pâinea noastră cea de toate zilele Dă-ne-o nouă astăzi
Şi ne iartă nouă greşelile noastre Cum şi noi iertăm greşiţilor.
Şi nu ne duce pre noi în ispită Ci ne izbăveşte de cel rău.
Căci a Ta e împărăţia şi puterea şi gloria...
Phillip...
Vă mulţumesc... pentru ospitalitate.
Phillip !
Ce naiba ?
Ai făcut o ispravă cât casa !
Eşti un erou ! Mâine vor urla ziarele despre cum i-ai salvat pe oamenii ăia.
Adevărul e că nu cred că i-aş fi ucis.
N-am ucis decât doi oameni în viaţa mea.
Unul i-a făcut rău mamei. Celălalt, ţie.
Ce-ai zice să stăm de vorbă ? Să ne lămurim ca între bărbaţi.
Pe urmă, putem pleca.
Ba chiar am să te las să conduci.
Ca să poţi şterge şi asta de pe listă. Ce zici ?
Asta e maşina lui. E pe jos. E înarmat.
Mack spune că are un pistol de 38.
Alaska, Phillip. Sălbatică, neumblată... Omul împotriva naturii.
Mie îmi plac astfel de provocări. Tatăl meu locuieşte acolo.
El mi-a trimis ilustrata.
Ascultă ce scrie: Dragă Robert, am vrut doar să-ţi spun
că faptul că v-am părăsit nu are nicio legătură cu tine.
Alaska e un loc minunat. În cea mai mare parte a timpului e foarte frig.
Poate că, într-o zi, vei veni până aici
şi vom reuşi să ne cunoaştem mai bine.
Scurt şi cuprinzător. Ăsta e stilul lui.
Acum o să ne odihnim puţintel.
Pe urmă ai să te hotărăşti.
Ce zici, Phillip ?
Au fost văzuţi în Happy, din districtul Swisher.
Anunţă-i să aibă grijă şi să nu facă vreo mişcare greşită.
Guvernatorul o aduce pe mama băiatului. Vrei să vină şi ea ?
- E o idee bună. - Să fie adusă cu elicopterul.
Un lucru e sigur.
Acum cred în stafii.
- N-am mai fost împuşcat până acum. - Îmi pare rău.
Ştiu.
Adevărul e că, dacă tot trebuia să fie... Mă bucur că ai fost tu.
Adică nu un necunoscut.
Având în vedere situaţia... Mă simt destul de bine.
Ascultaţi-mă !
Ar fi mai bine să fugi.
Nu, Phillip. Am nevoie de o maşină a timpului, cu un radio bun.
Să mă ducă oriunde vreau.
Mersul pe jos e pentru proşti.
- Crezi că îi va face rău băiatului ? - Nu.
Sunt Tom Hendricks, FBI, biroul din Amarillo.
- Unul din oamenii noştri e cu voi ? - Da.
- E plină zona cu cordoane. - Strânse ?
Impermeabile. Ca vaginul broaştei. Iertaţi-mă, domnişoară.
O observaţie bazată pe experienţa personală.
- Pe unde sunt ? - Lângă iaz, în spatele copacului.
Oamenii noştri au făcut un cerc în jurul lor, la vreo 100 m.
Vă supăraţi dacă mă ocup eu de asta ?
Ce-ar fi să ne ocupăm amândoi ?
Bradley, dă-mi o portavoce.
Încă ceva, şefule. Haynes e rănit. L-a împuşcat băiatul.
Glumeşti ?
Red, portavocea.
Butch Haynes ! Sunt Red Garnett, Texas Rangers.
Ştiu că eşti rănit. Avem vreo 30 de oameni înarmaţi aici.
Priveşte în jur. Ai să vezi că nu te mint.
Pentru mine ? Sunt impresionat,
dar mă tem că va trebui să se dea înapoi un pas, doi.
Sunt în drum spre Mexic.
În cazul ăsta, ai luat-o în direcţie greşită.
Îi mint, desigur.
Dacă îi dai drumul băiatului, putem sta de vorbă.
Îţi apreciez oferta, căpitane.
Dar ştii că nu pot face asta.
Dacă v-aţi mai retrage puţin, l-aş lăsa pe băiat la graniţă.
Dacă nu, îl împuşc în cap ! Vorbesc serios !
Nu te uita aşa la mine. Nici măcar nu am armă.
Ia zi, ce-ai făcut cu pistolul ?
L-am aruncat în fântână.
Bine ai făcut !
- Ne scapă, n-am făcut nimic. - Omoară băiatul, ajunge pe scaun.
Ajunge oricum. A ucis doi în două zile.
Nu ştim dacă el i-a ucis pe cei doi.
Doar n-a stat la televizor. Cine l-a ucis pe Pugh ? Casper ?
Încetează !
După cum arată lucrurile, se pare că nu mai contează.
Să ne concentrăm asupra băiatului.
- Unde vreţi să stau ? - Aici, pe capotă. Crezi că poţi ?
Da, domnule. Scuzaţi-mă.
Phillip... Visurile se împlinesc.
Uite-ţi şi nava spaţială.
Crezi că o să mă plimbe şi pe mine cu el ?
Azi e ziua cea mare.
- E mama băiatului. - Du-te şi ajut-o, Adler.
Butch, mama băiatului e aici.
- Ce s-a întâmplat ? - E mama.
Acum ai costum de fantomă. Crezi că o să te lase la colindat ?
Măcar am fost la o casă.
Vino încoace...
Pune-ţi masca.
Întoarce-te şi sperie-i.
Te rog... E singurul meu fiu. Îţi dau bani, cât pot.
Te rog ! Vreau doar să-l iau acasă.
- Drăcia naibii ! - Să văd ce are.
Eşti pregătit să te duci acasă ?
Da.
Căpitane ! Ai ceva dulciuri ?
- Poftim ?! - Dulciuri de Halloween !
Bulgări de floricele, mere de caramel, gumă de mestecat... prostii din astea.
Vă e foame ?
Dacă îmi vii cu nişte dulciuri, îţi dau o stafie !
- Vă rog ! - Mă duc eu.
Red, e singura portavoce.
Are cineva gumă de mestecat, ceva bomboane ?
Repede ! Nu avem timp de pierdut.
Mama să jure că-l va lăsa să colinde de Halloween, în fiecare an !
- Eşti gata ? - Când îmi spui, îl omor.
- Dă-mi lista. - Poftim ?
Dă-mi lista.
Trebuie să mai promită că îl duce la carnaval, să-l dea în montagne-russe
şi să mănânce vată de zahăr de câte ori vrea el !
Vreau să mă duc acasă. Mama nu e rea. Îmi dă toate astea.
Nu încerca să păcăleşti pe unul mai şmecher.
Ştiu exact cum te simţi, Phillip.
Promite !
Să o aud !
Promit !
- Putem avea încredere în ea ? - E o mamă foarte bună.
Când ajungi acasă, să ascunzi banii ăştia.
Tu nu eşti rău, nu-i aşa, Butch ?
Da... Ascultă, Buzz.
Vreau să o iei într-acolo foarte încet... cu lăbuţele ridicate.
Să te duci la poliţişti şi să strigi: "Ne daţi sau nu ne daţi ?"
- Tu ce ai să faci ? - O să-mi vină mie vreo idee.
La revedere, Phillip ! A fost o călătorie pe cinste.
Căpitane ! Faceţi-i loc lui Casper, fantoma prietenoasă !
Cea mai prietenoasă fantomă pe care o cunosc...
Pune-ţi masca.
Lăbuţele sus !
Spune-le cum te-am învăţat.
Red... ia uită-te.
Ce face ?
Hai, băiete. Nu te opri.
Nu te opri !
- Strigă-ţi băiatul. - Fugi, Phillip ! Vino, puiule !
- Şi-a chemat ostaticul. - Unde se duce ?
Nu asta a făcut.
Eu, personal, cred că am încheiat un târg destul de bun. Mai vrei ceva ?
Vor să te împuşte ?
- Fii pregătit. - Da, domnule.
Am trăit s-o văd şi pe-asta !
- Ce face ? - Zău dacă ştiu !
- Se predă. - Nu uita că e înarmat.
Presupun că nu mai ajungem în Alaska, Phillip.
Avem un ucigaş înarmat şi un băieţel nevinovat !
- Ai un unghi bun ? - Foarte.
Ţine-l în vizor.
- Nu tragi până nu-ţi spun eu ! - Unde naiba te duci ?
Sunt neînarmat, aşa că aruncă pistolul.
Dacă aş fi avut un pistol, aş fi plecat în direcţia cealaltă.
"Partenerul" meu s-a descotorosit de proba materială.
Oare nu te cunosc, prietene ?
Nu chiar.
Vreau să vorbesc cu băiatul. Pe urmă, ne putem vedea de ale noastre.
Ce zici ? Nu durează mult.
Bine.
Vreau să-ţi dau ceva.
Nu-l scăpa din vizor. Dacă mişcă...
Aşteptaţi !
Poate că tu vei ajunge în Alaska...
Bagă mâna după armă !
Nu !
Butch !
Fir-ar să fie, Buzz... Împuşcat de două ori în aceeaşi zi.
Nu vă mai faceţi griji. Acum nu mai poate face rău nimănui.
Dumnezeule !
- Nu e înarmat, şefule. - Butch !
Butch !
- Înapoi ! - Ce-a fost asta ?
Nu i-am spus să tragă.
Fir-ar să fie !
Am crezut că e înarmat, Red. N-aveam cum să ştim.
Ştii că ai făcut tot ce ai putut. Nu-i aşa ?
Nu ştiu nimic.
Absolut nimic !
SubRip by Driv3r www.titrări.ro