Subtitrarea: BRiLi / Avocatul31 Subtitrari-noi Team
www.subtitrari-noi.ro
Trezirea mea începe prin a spune "sunt" şi "acum".
În ultimele opt luni, trezirea a fost dureroasă.
Încep să realizez încet că sunt încă în viaţă.
Nu mi-a plăcut niciodată prea mult să mă trezesc.
Nu eram genul care sare din pat şi întâmpină ziua cu un zâmbet,
aşa cum era Jim.
Uneori, îmi doream să-l pocnesc, când îl vedeam atât de fericit.
Întotdeauna îi spuneam că doar tăntălăii întâmpină ziua cu un zâmbet,
că doar lor le scapă adevărul simplu,
că prezentul nu mai e prezent.
E o amintire tristă. Cu o zi mai târziu decât ieri,
cu un an mai târziu decât anul trecut,
mai devreme sau mai târziu,
va veni clipa.
El obişnuia să râdă de mine, şi să mă pupe pe obraz.
Am nevoie de timp dimineaţa, ca să devin George.
Timp pentru a mă obişnui cu ce se aşteaptă lumea de la George,
şi cum ar trebui el să se comporte.
Până mă îmbrac,
şi pun ultimul strat de lustru pe asprul George, dar aproape perfect,
ştiu pe de rost ce rol ar trebui să joc.
Uitându-mă în oglindă, nu văd faţa care mă priveşte înapoi,
ci doar o expresie greoaie.
Încearcă să treci ziua cu bine.
Cred că sunt puţin melodramatic.
Dar oricum,
mi-a fost frântă inima.
Simt că mă scufund,
că mă înec,
că nu pot respira...
- N-ai de gând să spui nimic? - Glumeşti? E spectaculos.
Ce faci?
Opreşte-te.
Nu cred că eşti pregătit pentru o viaţă într-o casă din sticlă.
Există draperii.
Tu eşti cel care spune întotdeauna că suntem invizibili.
Nu mă refeream tocmai la asta.
Pentru prima dată în viaţă, nu pot să-mi văd viitorul.
Fiecare zi dispare în ceaţă.
Astăzi, m-am decis să fie altfel.
În sfârşit.
Ştii că a plouat toată ziua, şi am stat în casă, aşteptând să suni.
Îmi pare rău, probabil am greşit numărul. Îl caut pe domnul George Falconer.
Scuzaţi-mă, aşteptam alt telefon.
Aţi sunat la numărul potrivit. Cu ce pot să vă ajut?
Sunt Harold Ackerley, vărul lui Jim.
Desigur. Bună seara, domnule Ackerley.
Mă tem că trebuie să vă dau nişte veşti proaste.
A fost un accident de maşină...
Un accident?
A nins mult aici în ultima vreme, iar drumurile sunt alunecoase.
Jim se îndrepta spre oraş, când a pierdut controlul volanului.
Se pare că a murit pe loc.
Accidentul s-a petrecut ieri, dar părinţii lui n-au vrut să vă sune.
- Înţeleg. - De fapt, ei nu ştiu că v-am sunat eu,
dar m-am gândit că ar trebui să ştiţi.
Mulţumesc.
Ştiu că probabil sunteţi şocat.
Toţi am fost.
Da, într-adevăr.
- Se va ţine o slujbă? - Poimâine.
Cred că ar trebui să închid, şi să-mi rezerv un bilet de avion.
Slujba e doar pentru familie.
Desigur, pentru familie.
Vă mulţumesc că m-aţi sunat.
- Domnule Ackerley? - Da.
Pot să vă întreb ce s-a întâmplat cu câinii?
Câini?
Era un câine cu el, dar a murit. Mai era şi altul?
Da, mai era o căţea.
Nu ştiu, îmi pare rău.
N-am auzit pe nimeni vorbind de alt câine.
Vă mulţumesc că aţi sunat, domnule Ackerley.
La revedere, domnule Falconer.
- Bună, Charlotte. - De unde ştiai că sunt eu?
Nu mă mai sună nimeni înainte de ora opt dimineaţa.
N-am sunat prea devreme, nu? Pari morocănos.
Nu. Mă doare puţin capul.
Chiar voiam să te sun. Pot să mă răzgândesc pentru deseară?
Nu. Nu te-am văzut toată săptămâna. Mor de nerăbdare să ne întâlnim.
Ştiu. Iartă-mă.
Atunci ne vedem deseară. Trebuie să plec, întârzii la serviciu.
Te sun mai târziu de la şcoală.
Bine. Ne vedem deseară.
- La revedere, puştoaico. - La revedere, bătrâne.
Bună dimineaţa, domnule George.
Nu arătaţi prea bine.
Bună dimineaţa, Alva. Nu, n-am dormit prea bine.
Ai uitat să scoţi pâinea din frigider în dimineaţa asta.
- Aşa rămâne proaspătă. - Era prea proaspătă în dimineaţa asta.
Am câteva hârtii pe birou, care trebuie să rămână acolo.
- Şi mă tem că s-a scurs stiloul în pat. - Nu-i nimic, domnule.
- Alva. - Da, domnule?
Îţi mulţumesc. Eşti minunată.
... Aşa cum a promis, a monitorizat cu atenţie
prezenţa armatei Uniunii Sovietice pe insula Cuba.
În decursul săptămânii trecute, dovezi incontestabile
au confirmat faptul...
- Domnule profesor Falconer. - Da.
A fost un elev aici de dimineaţa, a întrebat de adresa dumneavoastră.
De adresa mea?
- I-ai dat-o? - Da.
Sper că e în regulă. Ştiu că trebuia să nu i-o dau,
dar era foarte drăguţ, şi înainte să-mi dau seama...
Părul îţi stă minunat prins.
Eşti atât de frumoasă. Şi tânără...
Ai un zâmbet fermecător.
- Arpege? - Poftiţi?
Foarte frumos.
O serie de rachete ofensive...
- Bună dimineaţa, Don. - Bună dimineaţa, George.
Bună dimineaţa, George.
Bună dimineaţa, Grant.
Arăţi îngrozitor. Ce-ai făcut în ultimul timp?
Uită-te în jurul nostru, Grant.
Majoritatea studenţilor aspiră la o slujbă într-o corporaţie,
şi îşi doresc să aibă copii care să bea cola şi să se uite la televizor,
care de îndată ce învaţă să vorbească, încep să fredoneze melodii din reclame
- şi să spargă lucruri cu ciocanul. - Mă sperii astăzi, George.
Nu mi-e uşor cu ei.
Uneori am impresia că se uită la mine ca nişte bovine,
de parcă aş preda în altă limbă.
Aminteşte-mi, de ce n-ar trebui să fim anihilaţi?
Tu crezi că totul e doar o glumă.
Războiul nuclear e o ameninţare reală. Nu înţeleg de ce nu te preocupă asta.
- Vorbeşti serios, nu-i aşa? - Da, vorbesc serios.
George, ai citit articolul despre buncăre pe care ţi l-am dat?
Al nostru e aproape gata. Trei constructori au lucrat la el,
aşa că nimeni nu ştie ce e.
Exteriorul va fi amenajat, ca nimeni să nu ştie că e acolo.
Serios?
Dacă se aude că ai un buncăr mai bun, toată lumea va încerca să intre în el.
Şi?
N-o să avem timp de sentimente când ruşii vor trimite o rachetă spre noi.
Dacă o să fie o lume fără sentimente, atunci eu nu vreau să trăiesc în ea.
"After Many a Summer Dies the Swan".
Cred că aţi citit nuvela lui Huxley pe care v-am dat-o acum trei săptămâni.
Ce legătură e între titlu şi poveste?
- Da, domnule Mong. - Niciuna.
E despre un bogătaş care se teme că e prea bătrân pentru o fată...
Russ?
Da, domnule Hirsch.
Domnule, la pagina 79, domnul Propter spune
că cel mai stupid text din Biblie e "M-au urât fără motiv."
Înseamnă că naziştii au avut dreptate să urască evreii? E Huxley antisemit?
Nu.
Nu, domnul Huxley nu e antisemit.
Naziştii au greşit urând evreii, dar ura lor nu era fără motiv.
Doar că motivul nu era real.
Motivul era imaginar.
Motivul era teama.
Să lăsăm puţin evreii la o parte.
Hai să ne gândim la altă minoritate. Una care poate trece neobservată.
Sunt tot felul de minorităţi. Blondele, de exemplu.
Oamenii cu pistrui.
O minoritate e văzută ca atare doar atunci când constituie
o ameninţare pentru majoritate. Una adevărată sau una imaginară.
De aici vine teama.
Iar dacă minoritatea e într-un fel invizibilă...
... teama e cu atât mai mare.
Teama e motivul pentru care minoritatea e persecutată.
Întotdeauna există un motiv, iar acesta este teama.
Minorităţile sunt doar oameni.
Oameni ca noi.
Văd că v-am pierdut.
Ştiţi ce? În lăsăm pe Huxley astăzi, şi vorbim despre teamă.
Teama e adevăratul nostru duşman.
Teama a cuprins lumea.
E folosită ca mijloc de manipulare în societatea noastră.
Aşa fac politicienii politică.
Aşa ne vinde Madison Avenue lucruri de care nu avem nevoie.
Gândiţi-vă la asta.
Teama că o să fim atacaţi,
teama că pândesc comunişti la fiecare colţ,
teama că o mică ţara din Caraibe,
care nu crede în felul nostru de viaţă, reprezintă o ameninţare.
Teama că cultura africană va cuprinde întreaga lume.
Teama de muzica lui Elvis Presley.
Poate asta chiar e o teamă adevărată.
Teama că respiraţia urâtă ne poate strica prieteniile...
Teama de a îmbătrâni şi a rămâne singur.
Teama că suntem nefolositori, că pe nimeni nu interesează ce avem de spus.
Să aveţi un weekend plăcut.
Domnule! Vă pot vorbi un minut?
- De ce nu ne vorbiţi întotdeauna aşa? - Nu cred că aţi reacţionat prea bine.
Teama de unele lucruri mă afectează tot timpul,
dar nu pot vorbi cu nimeni despre asta, pentru că aş părea un prost.
Nici cu Lois nu poţi vorbi?
- Nu cred că ea se teme de ceva. - Toată lumea se teme de ceva, Kenny.
Dvs. de ce vă temeţi?
De maşini.
Cum puteţi locui în Los Angeles, şi să vă fie teamă de maşini?
Poate n-ai cum.
Uneori, teama mea aproape că mă paralizează.
Parcă am un atac de panică, şi senzaţia că urmează să explodez.
- Pot să vă pun o întrebare personală? - Dacă vrei.
- Luaţi droguri? - Câţi ani crezi că am?
Dar aţi luat vreodată?
- Bineînţeles, Kenny. - De exemplu?
N-ar trebui să discutăm asta în campus, domnule Potter.
Uneori, e singura cale prin care reuşesc să mă descurc.
- Aţi încercat vreodată mescalină? - Nu e drogul meu preferat.
Odată mi-am ras sprânceana din cauza ei. Nu m-a prins prea bine.
- Domnule? - M-am uitat în oglindă.
E o tâmpenie să iei mescalină...
... Am decis că sprâncenele îmi acoperă faţa, aşa că am ras una.
Am purtat un plasture şase săptămâni, până mi-a crescut la loc.
Foarte jenant.
Şi n-aţi mai luat după aceea?
Kenny, tu mă asculţi? Mi-am ras sprânceana.
Voiam doar o experienţă, nu o întreagă carieră.
Dacă vreţi să luaţi ceva vreodată, eu de obicei am droguri.
Chiar eşti nebun.
Îmi pare rău.
Cred că nu vă simţiţi prea bine să vorbiţi despre asta.
- Ce te face să spui asta? - Lois crede că sunteţi o fire închisă.
Ca în dimineaţa asta, când ascultaţi ce spuneam despre Huxley...
Nu tocmai.
Pe tine nu te-am văzut deschizând gura.
Mă uitam la dumneavoastră.
Ne-aţi lăsat să batem câmpii, iar apoi ne-aţi lămurit.
Dar niciodată nu ne spuneţi tot ce ştiţi.
Poate că aşa e, până la un punct.
Nu vreau să fiu o fire închisă,
dar nu pot vorbi despre toate lucrurile la şcoală.
Cineva le-ar înţelege greşit.
Am încercat asta astăzi, dar n-a prea funcţionat.
- Ce voiaţi să luaţi? - Nimic. Mă duc la decan.
Adică aţi venit până aici doar ca să vorbiţi cu mine?
De ce nu?
Cred că meritaţi ceva pentru asta.
Alegeţi una. Fac cinste.
Mulţumesc.
- Mă gândeam că luaţi una albastră. - De ce albastră?
Albastrul înseamnă spiritual?
Ce te face să crezi că sunt spiritual?
Tu? Roşu?
- Ce înseamnă roşu? - Multe lucruri.
Furie, poftă...
Serios?
Ne mai vedem, domnule.
Alo?
Ce faci, puştoaico?
Încercam să termin o carte. Ziua ta cum merge?
Bine.
Tocmai plecam de la şcoală, şi voiam să văd dacă ai nevoie de ceva.
Mulţumesc, eşti un dulce, dar cred că am tot ce-mi trebuie.
Ai putea să-mi iei o sticlă de gin?
Tangueray? Îmi place culoarea sticlei.
Îţi place ce-i în sticlă. La ce oră vrei să vin?
Ora 19:00 ar fi minunat, dacă îţi convine şi ţie.
Perfect.
- Ne vedem atunci. - Ne vedem atunci.
- La revedere, Geo. - La revedere, puştoaico.
Superb.
- Da, domnule Potter? - Plecaţi undeva, domnule?
Ăsta e motivul pentru care oamenii se urcă în maşină.
- Adică, plecaţi în concediu? - Poftim?
V-am văzut eliberând biroul.
Ce vrei mai exact, Kenny?
Mă gândeam că poate ieşim cândva împreună să bem ceva.
Şi de ce te gândeai asta?
Nu ştiu...
Mă gândeam că poate o să vă placă asta.
Şi păreţi că aţi avea nevoie de un prieten.
- Serios? - Da, domnule.
Poate ai dreptate.
Facem asta altădată. Acum sunt în întârziere.
Mulţumesc pentru invitaţie.
Şi mulţumesc pentru discuţia de mai devreme.
Şi nu te mai apropia de mescalină.
Bună ziua, domnule Falconer.
- Bună ziua. Ce mai faci? - Bine, domnule.
- Vreţi să deschideţi cutia? - Da.
Veniţi cu mine.
Poftiţi, domnule.
Puteţi să semnaţi aici?
Mulţumesc.
Povesteşte-mi despre prietena ta Charlotte.
Ce vrei să-ţi povestesc?
Nu ştiu. Păreţi foarte intimi.
De parcă aţi fost cândva împreună.
- Nu te-ai culcat cu ea, nu? - Ba da.
De câteva ori, când eram tineri.
N-aş spune că n-a însemnat nimic, dar pentru Charley a însemnat mai mult.
S-a întâmplat demult, în Londra.
O iubesc pe Charley, suntem prieteni buni, dar asta e tot.
Sunt confuz.
Dacă te culci cu femei, de ce eşti cu mine?
Pentru că mă îndrăgostesc de bărbaţi. Pentru că m-am îndrăgostit de tine.
Nu se culcă toţi cu femei când sunt tineri?
Eu nu.
- Glumeşti. - Nu glumesc.
Nu m-au interesat niciodată.
Eşti foarte modern, nu-i aşa?
Cred că e primul lucru pe care l-am observat...
Faptul că eşti sigur pe tine.
Cum poţi să fii atât de sigur la vârsta ta?
Crezi că sunt sigur pe mine?
Bineînţeles că eşti.
Am terminat. Mulţumesc.
Da, domnule Falconer.
Pot să vă mai ajut cu ceva?
Nu-mi găsesc carnetul de cecuri, şi am nevoie de bani.
Nu e chiar ziua mea. Scuzaţi-mă puţin.
Mama spune că sprâncenele dese sunt plictisitoare,
dar cred că ale tale sunt drăguţe.
Şi ale tale sunt drăguţe.
De ce eşti trist? Vrei să-l cunoşti pe Charlton Heston?
Ben Hur.
Este scorpionul nostru.
În fiecare seară îi aruncăm ceva nou şi îl urmărim cum ucide.
Tata a spus că este ca un coloseum,
aşa că fratele meu, Tom, a pus toate coloanele astea aici.
Vrea să fie un designer de interioare.
Nu a mâncat păianjenul încă,
pentru că încă este sătul de la molia pe care i-am dat-o seara trecută.
Tata a spus că i-ar plăcea să te arunce pe tine în coloseum.
Nu glumeşti?
De ce?
Ei bine, spune că porţi mocasini ~slang pentru homosexuali~
dar nici măcar nu porţi mocasini.
Cred că şi fratele meu ar purta mocasini,
dar, ei bine, el poartă tenişi.
M-a pus să fac un tratament pentru întreţinerea părului.
Cu ouă.
Arată strălucitor?
Iubito, de ce îl deranjezi pe d-ul Falconer?
Nu mă deranjează deloc, Susan.
Ce mai faci?
Mă bucur să te văd, George.
George, am invitat câţiva oameni diseară la un pahar,
ne-ar plăcea să vii şi tu dacă ai putea.
Mulţumesc, este foarte drăguţ din partea ta, dar am alte planuri.
Ei bine, altă dată atunci.
Jennifer, să îl lăsăm pe d-ul Falconer să se întoarcă la treaba lui.
- La revedere, George. - La revedere, Susan.
La revedere, Jennifer.
Pot să vă ajut, d-le?
Aş vrea să cumpăr gloanţe pentru arma asta, te rog.
Da, d-le.
Asta este o armă foarte veche, d-le.
Avem la vânzare două arme la preţul uneia singure.
Poate una pentru doamnă?
Nu, mulţumesc. Doar gloanţe, te rog.
Bine.
Poftim. Altceva?
- Nu mulţumesc. - Costă 2,29$, d-le.
Îmi pare rău... Sper că nu v-a mârâit.
Se poartă nebuneşte uneori când trebuie să o las în maşină.
Este perfectă. Care este numele ei?
India. Dă-te mai încolo.
Ce este, iubito? Haide...
Am avut şi eu fox terieri.
Sunt destul de rari.
Miros ca pâinea prăjită.
Este încă pui, nu-i aşa?
- Ei bine, o seară plăcută. - Şi ţie.
La revedere, India.
- Îmi pare rău pentru asta. - Este în regulă.
Este vina mea. O să-ţi cumpăr un alt pachet de ţigări.
Este în regulă. Nu te îngrijora.
Nu, nu, insist.
Mulţumesc.
Îmi pare rău pentru cioburi.
Poftim.
Mulţumesc, omule.
Hei, vrei una?
Nu, mulţumesc.
De fapt, da. De ce nu?
Mulţumesc.
- Carlos. - Ce ai spus?
Carlos. M-ai întrebat cum mă numesc.
Eşti în regulă?
Da.
Da, îmi pare rău.
Eşti incredibil.
Ai o figură incredibilă.
Este un mare dar.
Spaniola ta este perfectă.
Mulţumesc.
Ar trebui să o folosesc mai mult.
Ei bine...
Nu este prea târziu.
Ce faci?
Nu mergem undeva?
Nu, dar mulţumesc.
Ştii, din cauza smogului este această culoare.
Nu am mai văzut un asemenea cer.
Uneori, lucrurile groaznice au propria lor frumuseţe.
Îmi mai dai o ţigară?
Sigur.
Eşti sigur că nu vrei să mergem la o plimbare cu maşina?
Sunt sigur.
- De unde eşti? - Madrid.
Madrid?
Cum ai ajuns aici?
Este o poveste lungă.
Am cunoscut un tip din Los Angeles la hotelul în care lucram,
care mi-a spus că aş putea locui cu el şi că ar putea să-mi facă rost de un agent.
Nu am realizat că am accent spaniol.
Îmi place accentul tău.
Vorbeşti foarte bine.
Cum ai învăţat limba engleza?
Mama a avut un prieten american când eram mic.
Mama ta este în Madrid?
Da, este. Este frizeriţă.
M-a tuns înainte să plec.
Îţi place?
M-am gândit că mă face să semăn cu James Dean.
Arăţi mai bine decât James Dean.
Serios? Mulţumesc.
Nu a mai intrat nimeni în vorbă cu mine fără să vrea ceva.
Cred că tu ai intrat în vorbă cu mine.
Asta este o zi serioasă pentru mine.
Haide... Ce poate fi serios pentru un tip ca tine?
Încerc să îmi revin după o veche dragoste, cred.
Ei bine, mama spune că îndrăgostiţii sunt precum autobuzele.
Trebuie să mai aştepţi puţin şi va veni altul.
Trebuie să plec.
Pari ca un tip care vrea doar să fie iubit.
Mulţumesc, dar plec.
Este rândul tău să-l schimbi.
Da, nu-l schimb, este rândul tău.
În afară de asta, oricum nu o să-ţi placă ce o să pun.
O să îţi dau cinci dolari dacă îl schimbi, sunt prea bătrân să mă ridic.
Eşti bătrân doar când îţi convine să fii bătrân.
Ce citeşti?
Metamorphosis
Dumnezeule, nu tâmpenia aia deprimantă din nou.
Este pentru cursul meu.
Tu ce ficţiune de snobi citeşti?
Breakfast at Tiffany's
Nu fii atât de îngâmfat.
Ce viaţă are...
- Nu îl invidiezi? - De ce?
Pentru că poate mirosi fundul oricui dacă vrea?
Drăguţ.
Nu, pentru că face ceea ce vrea.
Precum ieri. Stăteam în curtea din faţă,
iar Susan a venit să vorbim.
Şi puştiul ei, Christopher, a venit în fugă cu arma aia a lui.
Iar căţelul a mers la el, şi-a ridicat piciorul
şi a urinat pe încălţările lui Christopher.
De fapt peste tot pe Christopher.
Şi fireşte, a trebuit să mă comport ca şi cum aş fi fost supărat.
Am interpretat foarte bine, îmi doresc să fi văzut asta.
După tot timpul în care puştiul ăla l-a torturat pe bietul câine.
Adică, ar trebui să înveţi o lecţie de la câine.
El nu sta treaz toată noaptea făcându-şi griji.
Se gândeşte doar cum să ne facă pe noi doi să facem exact ceea ce vrea el.
Este practic un parazit foarte sofisticat, dacă te gândeşti la asta.
Ei bine, fiinţele neinteligente sunt de obicei cele mai fericite.
Uită-te la mama ta.
Trăieşte doar momentul.
Ca acum. Ce poate fi mai bine decât să fiu aici cu tine?
Adică, dacă aş muri chiar acum,
ar fi în regulă.
Ei bine, nu ar fi în regulă pentru mine.
Aşa că ce-ar fi să taci şi să te duci să schimbi discul?
Răspuns bun.
Ştii ceva? Mă gândeam să-i iau la Denver cu mine dacă nu te deranjează.
Pentru mama. Îi adoră.
Probabil recunoaşterea unei minţi asemănătoare...
Stai acolo, bătrânule.
Fă un nod de cravată Windsor.
Nu, nu am uitat de gin.
Ne vedem în zece minute.
Christopher, ţie ţi-ar plăcea dacă te-aş ucide?
Nu ştiu.
Dacă o să mai faci asta, o să afli.
Ce-ar fi să te duci acasă şi să încetezi să mai împuşti lumea?
Mă bucur foarte mult să te văd.
Intră.
Miroase minunat.
Sunt lihnit. Unde este Louisa?
I-am dat liber în seara asta. Gătesc singură.
- Serios? - Da, şi încerc ceva nou.
Charley, dragă, faptul că găteşti este ceva nou.
Nu fă pe deşteptul. Sunt bine dispusă în seara asta.
Şi voi fi amuzantă.
Am luat deja două decizii de Anul Nou.
Decizia numărul unu: Fără discuţii despre foşti soţi groaznici.
Sau despre copii cărora nu le pasă deloc.
Şi cealaltă?
Cealaltă ce?
Decizie.
Decizia numărul doi...
Mai mult fumat şi mai multă băutură şi la naiba cu totul!
Aşa că, haide, pregăteşte-mi o băutură.
Un gin tonic, te rog şi fii atent, dragă!
Imediat.
A fost frumos din partea ta să vii în seara asta.
Ştii, faptul că sunt drăguţ nu are nicio legătură cu asta.
Aveam nevoie să te văd.
Haide, încetează.
Ori de câte ori faci un lucru drăguţ, îţi este ruşine să recunoşti.
Pentru deciziile noastre de Anul Nou.
Noroc.
Care sunt deciziile tale, apropo?
Să las trecutul în spate complet,
în întregime şi pentru totdeauna.
Aprinde-mi ţigara, vrei?
Dragule, nu arăţi bine.
Îţi aminteşti micul atac de cord pe care l-ai avut anul trecut?
Nu a fost un atac de cord...
Orice ar fi fost, dragă,
nu arăţi prea bine.
Sunt bine.
Nu m-am simţit niciodată mai bine. Sunt puţin obosit.
Nu am dormit.
Geo, este normal.
Ai fost împreună cu Jim 16 ani.
Eu mă gândesc la Richard în fiecare zi.
Este greu să fii singur.
Cel puţin tu ai o slujbă.
Şi o viaţă.
Să luăm cina, vrei?
Pentru că am muncit foarte mult...
Despre ce vorbeşti?
Ei bine, serios, cuvântul "Bătrân" nu mai există.
Acum câteva zile, un student mi-a spus "Cetăţean senior".
Nu m-ar deranja dacă nu ar mai exista "Bătrân",
dar nu sunt sigură că "Senior" este ceea ce vreau.
Totul a devenit foarte blând.
Nu pentru asta am venit în America.
Este ca o completă decădere a culturii şi a manierelor.
Ei bine, cei tineri nu mai au maniere.
Acum câteva zile la spălătoria auto,
un tânăr m-a măsurat din cap până în picioare
şi m-a întrebat
dacă sunt blondă naturală.
Ce i-ai răspuns?
L-am privit direct în ochi şi am spus:
"Ei bine, să spunem doar că dacă aş sta în cap,
aş fi o brunetă naturală cu o respiraţie încântătoare".
Nu ai făcut asta!
Ba am făcut!
Şi chestia amuzantă a fost că nu a înţeles nimic!
Ştii, ai o gură bogată
încă de când erai în Londra.
Îţi aminteşti lesbiana aia bătrână care şi-a aruncat băutura în tine
pentru că ai întrebat-o dacă era femeie?
Da!
Geo...
Ne putem oricând întoarce la Londra.
Noi amândoi.
Nu, mulţumesc.
Ştii că îţi lipseşte.
Uneori îmi lipseşte.
Poate dacă ar fi trăit Jim.
Iubea Anglia. A vrut să rămânem când am fost ultima dată acolo.
Crezi că v-aţi fi mutat?
Nu ştiu. Este o prostie să şi discutăm despre asta. A fost doar o fantezie.
Ce este asta?
Este verigheta mamei mele.
Am găsit-o într-un sertar când făceam curat.
Charlotte, dragă, amândoi avem nevoie de o altă băutură.
Aşteaptă, aşteaptă!
Îmi place asta!
- Eşti nebună. - Haide, bătrânule.
Nu te mişca.
Mulţumesc.
Foarte elegantă chestia cu aprinsul ţigărilor.
Întotdeauna mi-am dorit să fac asta.
Tu nici măcar nu fumezi.
Ei bine, nu în ultimii 16 ani. Lui Jim nu îi plăcea.
Cine o să mă oprească acum? Doar nu o să mă ucidă...
Este foarte bine să stau întinsă aici cu tine.
Nu te gândeşti niciodată la ceea ce am fi putut fi unul pentru celălalt?
Să avem o relaţie adevărată şi copii?
L-am... avut pe Jim.
Ştiu...
Dar mă refer la o relaţie adevărată.
Geo, să fim sinceri... Ceea ce ai avut tu cu Jim a fost minunat, dar...
nu a fost în realitate un substitut pentru altceva?
Asta crezi după toţi anii ăştia?
Că Jim a fost un fel de substitut...
pentru dragostea adevărată?
Jim nu a fost un substitut pentru nimic.
Înţelegi?
Şi nu există substitut pentru Jim. Nicăieri!
Apropo, ce a fost atât de real în relaţia ta cu Richard?
Te-a părăsit după nouă ani!
Eu şi cu Jim am fost împreună timp de 16 ani!
Şi dacă nu ar fi murit, am fi fost în continuare împreună.
Ce naiba nu este real la asta?
Îmi pare rău, îmi pare rău.
Ştiu cât de mult v-aţi iubit.
Cred că sunt doar geloasă pe tine pentru că noi n-am avut genul ăsta de iubire.
De fapt, n-am avut genul ăsta de iubire cu nimeni.
Nu cred că Richard m-a iubit,
exceptând doar felul în care arătam.
Clay, nu ştiu... Creşti un copil şi când este destul de mare pleacă.
Charley, nu este nimic în neregulă cu viaţa ta.
Îţi place doar să te compătimeşti.
Este una dintre cele mai mari plăceri ale tale.
Nu este şi una dintre plăcerile tale? Eşti la fel de patetic ca mine.
Să mă compătimesc cu siguranţă nu este una dintre cele mai mari plăceri ale mele.
Nu este nici una dintre ale mele!
Nu-mi place deloc să mă compătimesc.
Am încercat să mă agăţ de Richard atât de mult timp...
Până şi când era evident pentru toată lumea, în afară de mine, că se terminase.
Acum Clay a crescut.
Adică, ce fac eu aici, Geo, spune-mi.
Ce?
Ai o mulţime de prieteni, vei fi în regulă.
Da, am prieteni, dar niciunul dintre ei nu are nevoie de mine.
Da, te am pe tine. Dacă nu ai fi un homosexual,
am fi putut fi toţi fericiţi!
Te am pe tine acum doar pentru că l-ai pierdut pe Jim.
Dar te voi pierde curând pentru altcineva. Nu este uşor pentru o femeie.
Am făcut totul cum trebuia şi tot ce am ca să-mi ţină companie este o sticlă de gin.
Poate ar trebui să încerci gogoşi cu gin.
Du-te naibii!
Charlotte, eşti dramatică.
Aproape mă convinseseşi.
O micuţă lacrimă începuse să se formeze în colţul ochiului.
Termină.
Eşti încă răpitor de frumoasă.
Când te deranjezi să te ridici din pat
şi să nu-ţi mai plângi de toate pentru cinci minute.
Fii norocoasă.
Schimbă-ţi viaţa.
Dacă nu eşti fericită că femeie, încetează să te mai comporţi ca una.
Ai toate răspunsurile.
Niciunul dintre ele nu merită menţionat.
Eşti foarte inteligent, de ce nu îţi schimbi ceva în viaţă?
Acceptă postul acela la Stanford.
Te plângi mereu de şcoala aia mică, dar poţi merge unde vrei.
Cred că ce am făcut a meritat.
Îmi pare rău, îmi pare rău.
Nu trebuia să spun asta.
Oricât de mult mă înspăimântă asta, cred că o să mă întorc în Londra.
De ce te înspăimântă asta?
Când am locuit în Londra, eram tânără.
Să vin în America a fost un vis...
Glazura din vârful tortului...
Să mă întorc acasă înseamnă înfrângere.
Nimic nu mi-a reuşit aşa cum am plănuit.
Majoritatea lucrurilor nu reuşesc aşa cum planifică oamenii.
Trăieşti în trecut. Trebuie să începi să te gândeşti la viitor.
Să trăiesc în trecut este viitorul meu.
Nu trebuie să fie şi al tău.
Tu eşti bărbat.
Şi eşti plictisitor în seara asta.
Să continuăm să ne mai compătimim.
Să mai bem.
- Nu cred, trebuie să plec. - Te rog, te rog.
Condu-mă la plecare.
- Nu! - Haide, trebuie...
Dar ne simţim bine!
- Haide. - Nu.
Când o să te mai văd?
Nu pleci în Anglia?
Nu, nu am să fac niciodată asta.
Este mult prea mut efort.
În afară de asta, nu cred că Jim ar fi vrut
să te las aici în Los Angeles, singur.
Nu te îngrijora de mine, voi fi în regulă.
Am toate răspunsurile, îţi aminteşti?
Ce faci în weekendul ăsta?
Cred că o să fiu foarte tăcut.
Nu m-ai luat în serios, nu-i aşa, George?
Am încercat, Charley. Îţi aminteşti?
Acum mult timp?
Nu a funcţionat, nu-i aşa?
Noapte bună, Charley.
Somn uşor.
Patrick, o bere şi un pachet de Lucky Strikes, te rog.
Scuzaţi-mă.
Prea cald înăuntru, nu?
Da, aşa este.
- Vrei o ţigară? - Nu, mulţumesc. Nu fumez.
Locul ăsta este foarte aglomerat.
Ei bine, este sâmbătă seara.
Dar de obicei nu este atât de aglomerat.
Majoritatea trec pe aici doar ca să agaţe pe cineva şi se duc pe plajă.
Da, este ceva foarte sălbatic acolo...
Mă mir că nu intervine poliţia.
Întotdeauna a fost aşa?
De când s-a terminat războiul.
E destul de grozav, de fapt. Ceva păgân.
- Sunt Jim. - Eu sunt George.
Mă bucur să te cunosc, Jim.
Trebuia să mă întâlnesc cu nişte prieteni, dar nu îi găsesc.
Eu trebuia să ies din casă.
Am fost ademenit de o bere rece.
Locuieşti în apropiere?
Da, în canion.
- De când? - Din '38.
Tu de unde eşti?
Din Colorado.
Dar îmi place aici.
Este aproape de ocean.
Cred că o să rămân aici după ce o să ies din armată.
Nu ştiu, poate... poate sunt puţin păgân...
După tine.
Îmi pare rău.
Scuzaţi-mă.
- Ei bine, bună... - Bună.
Vrei să-mi cumperi ceva de băut?
Cred că sunt "luat".
Păcat...
Păcat.
Mai vrei o bere?
Patrick, o sticlă de scotch şi un pachet de Lucky Strikes, te rog.
Patrick, anulează comanda.
Salut, d-le Potter.
Salut, d-le.
Ce bem?
Scotch.
Bine.
Vin aici tot timpul.
Locuiesc chiar după colţ, dar ştii asta.
Pe strada Camphor Tree.
Încă porţi asta cu tine.
Cineva trebuie să aprecieze micile daruri ale vieţii.
Ce cauţi aici?
- Am ieşit la plimbare cu bicicleta. - Doar atât?
Nu ştiu.
Mă căutai?
Poate. Nu ştiu.
Simt că mi s-a umplut capul de lucruri.
Ce fel de lucruri?
Ca cele despre care vorbeai astăzi în clasă.
Asta cu siguranţă nu este important.
Nu, este important.
Cursul tău este grozav.
Dar cumva, întotdeauna vorbim numai despre trecut.
Trecutul nu contează pentru mine.
Dar prezentul?
Abia aştept să se termine prezentul.
Este un chin.
Ei bine, în seara asta este excepţia.
Ce?
Seara asta, da. Trecut, nu.
Să bem pentru seara asta.
Pentru seara asta.
Aşadar dacă trecutul nu există şi prezentul este un chin,
cum este cu viitorul?
Care viitor? Cuba ne poate arunca în aer.
Moartea este viitorul.
Îmi pare rău, nu vreau să fiu deprimant.
Nu este deprimant. Nu este deprimant, este adevărul.
Poate nu este viitorul tău imediat, dar soarta asta o vom avea toţi.
Moartea este viitorul.
Bănuiesc că ai dreptate.
Dacă nu ne bucurăm de prezent, foarte probabil nici viitorul nu va fi mai bun.
Da, m-am gândit la asta.
Dar chestia este...
nu poţi şti niciodată.
Uită-te la seara asta.
De fapt, mă simt singur în majoritatea timpului.
Da?
Da.
Întotdeauna m-am simţit aşa.
Adică, ne naştem singuri şi murim singuri...
Şi cât timp suntem în viaţă, suntem total închişi în propriile noastre trupuri.
Este foarte ciudat.
Mă îngrozeşte când mă gândesc la asta.
Putem experimenta lumea exterioară
cu ajutorul percepţiilor noastre inexacte.
Cine poate şti cum eşti cu adevărat?
Eu văd doar ceea ce cred că eşti.
Sunt exact ceea ce par a fi...
dacă te uiţi cu atenţie.
Ştii că singurul lucru care a făcut să merite totul
au fost acele câteva daţi când am putut
cu adevărat să am o conexiune cu o altă fiinţă umană.
Am avut o bănuială în legătură cu dumneavoastră, d-le.
Ai avut?
Da, d-le.
Am avut o bănuială că aţi fi un romantic.
Ştii, toată lumea îţi spune
că atunci când vei îmbătrâni vei avea multă experienţă.
De parcă este un lucru grozav.
Asta este o prostie.
Cred că în realitate am devenit din ce în ce mai prost.
- Serios? - Absolut.
Aşadar, toată experienţa ta este inutilă?
Nu, nu aş spune asta.
Aşa cum spune prietenul nostru, d-le Huxley:
"Experienţa nu este ceea ce i se întâmplă unui om,
ci ceea ce face un om să i se întâmple".
- Să mergem să înotăm. - Bine.
Ce?
Era un test.
Credeam că blufezi despre faptul că ai devenit mai prost, aşa că
mi-am spus:
"O să-i sugerez să facem ceva complet scandalos,
şi dacă rezistă, fie şi dacă ezită, atunci voi şti că minte".
Ei bine nu am ezitat. Tu?
La naiba, nu!
Haide, d-le.
Te ajut eu.
Să mergem.
Haide, d-le.
Ajunge pentru acum, d-le.
- Sunt bine. - Îmi este frig.
Haide.
Mergem acasă la tine, d-le?
Desigur. Unde altundeva?
Unde altundeva?
- Ai înnebunit? - Ce s-a întâmplat?
Nu poţi merge acasă aşa.
Suntem invizibili, nu ştiai asta?
Ştii, d-le, nu ar trebui să te lase singur.
Poţi intra în necazuri.
Sunt foarte bun la asta.
Îţi sângerează fruntea.
Baia este pe hol dacă vrei să faci un duş.
Nu faci şi tu dus, d-le?
Sunt în regulă. Eu sunt englez, nouă ne place să fim reci şi uzi.
Mai întâi, cred că trebuie să ne îngrijim de tăietura aia, d-le.
Ai nişte plasturi?
Pleci cu cortul, d-le?
Sunt bine, serios.
Rămâi acolo, mă întorc imediat.
Ridică-te.
Apleacă capul pe spate.
Ei bine, d-le, mă tem că de data asta nu ai scuza mescalinei pentru plasture.
Cred că ar trebui să te dezbraci de hainele alea ude.
Da, d-le.
- Nu îţi este prea frig? - Sunt bine.
Vrei ceva de băut?
Aş vrea o bere, d-le, dacă ai.
Mă tem că doar asta avem.
Două beri, imediat.
- Locuieşti singur aici, d-le? - Acum da.
Împărţeam locul ăsta cu un prieten. Era arhitect.
Dumnezeule, tinerii de vârsta mea visează la o asemenea locuinţă.
Adică, ce poţi dori mai mult?
Eşti lăsat în pace şi poţi să vii şi să pleci oricând vrei.
Asta este ideea ta despre o viaţă perfectă?
Ce s-a întâmplat, d-le?
Nu mă crezi?
Dacă eşti foarte vehement să locuieşti singur,
unde se încadrează Lois în planul ăsta?
Lois? Ce legătură are ea cu asta?
Aveam impresia că tu şi cu ea sunteţi împreună.
Nu chiar.
Este de treabă şi suntem prieteni buni, dar...
Cred că ceea ce vrei de fapt să mă întrebi este dacă ne culcăm împreună.
- Vă culcaţi? - Ne-am culcat. Odată.
De ce nu mai o dată?
Nu am spus numai o dată. Am spus odată.
Haide... ultimul lucru despre care vreau să vorbesc acum este Lois.
Cât este ceasul?
Ceasul meu se pare că s-a oprit.
Vrei... să plec?
Cred că glumeşti. Du-te şi mai adu-ne o bere.
Este un ordin, d-le?
Sigur că este.
Patetic...
Ai spus ceva, d-le?
De ce eşti aici?
De ce ai fost la birou şi ai întrebat-o pe secretară de adresa mea?
Am vrut să te văd şi în altă parte decât la şcoală.
De ce?
Uneori cred că sunt nebun pentru că văd lucrurile diferit de ceilalţi.
Simt că pot discuta cu tine.
Să fiu sincer, d-le, am fost de asemenea îngrijorat pentru tine astăzi.
De mine?
De ce să fii îngrijorat?
Sunt bine.
Sunt... sunt bine.
De puţine ori în viaţă am avut momente de claritate absolută.
Când, pentru câteva scurte secunde,
tăcerea acoperă zgomotul
şi pot simţi mai degrabă decât să gândesc.
Lucrurile par clare şi lumea pare înviorată.
Totul începe să existe.
Niciodată nu pot face ca aceste momente să dureze.
Mă agăţ de ele, dar ca orice altceva, se sting.
Mi-am trăit viaţa în baza acestor momente.
Ele m-au readus în prezent.
Am realizat că totul
este exact aşa cum trebuia să fie.
Şi în felul ăsta a venit.
Subtitrarea: BRiLi / Avocatul31 Subtitrari-noi Team
www.subtitrari-noi.ro
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro