Subtitles downloaded from www.OpenSubtitles.org
www.subtitrari-noi.ro
Traducerea şi adaptarea: Kprice Subtitrări-Noi Team
Să-nceapă petrecerea!
Da!
Gilly, vino aici!
Da! Da!
Să mergem! Suntem aşteptaţi!
Accelerează! Mergi mai repede!
Petrecere!
Calc-o! Calc-o!
Da! Da!
Bună, fetelor! Am sosit!
- Sunteţi gata de petrecere? - Da.
Am venit!
- Amice, eşti diliu! - Da, sunt.
- Eşti teafăr? - Sunt bine.
- S-o facem! - Să mergem!
Sigur.
- Ia te uită! - Prietene...
Gilly!
Băieţi, revin.
- E prietenul nostru? - Fii atent!
- Sunt de calitate. Îţi plac? - Merci, prietene. Sunt bune.
Ştiu.
- 200 de dolari, omule. - Eşti criminal!
Ba nu, e un preţ corect.
Fac cele mai bune cărţi de identitate false din Pennsylvania.
Ştii ceva? Ar trebui să menţionezi asta în dosarul pentru facultate.
Prieteni, nu-mi vine să cred ce mentalitate banală aveţi!
- Trebuie să vă aduc în rând cu lumea. - Ce spui de ea?
O luăm de la capăt.
Uite-o că vine.
- Bună, Karen. - Bună, Nathan.
- Ai grijă. - Să am grijă? La ce?
Tu te-ai izbit în mine.
Billy! Billy! Vorbesc serios. Ascultă-mă, Billy!
Haide. Vino.
Pe bune?
Ce palpitant!
Hai să ne îmbătăm!
De fiecare dată!
Stai! Stai! Stai! Fac un anunţ!
Am vorbit cu tata pentru...
Bilete VIP la primul meci al echipei Pirates de acasă.
- Beau pentru asta. - S-avem o seară plăcută, băieţi!
- S-o facem! Da! - O seară super!
Uită-te şi la ăsta. Hei, trezeşte-te!
Indiferent cine eşti, trebuie să pleci.
Părinţii mei ajung acasă într-o oră.
Fetelor, trebuie să ne grăbim, altfel mă omoară părinţii mei.
Strângeţi-le în saci.
Chiar nu trebuie să mă ajuţi să strâng toate astea.
Nu-i nimic. Măcar atât să fac şi eu.
Dacă te văd părinţii mei aici, n-o să fie prea drăguţi cu mine.
Da... Nici ai mei.
La ţanc.
Pune-ţi mănuşile şi dezmeticeşte-te!
Nu pot să cred că mă pui să lupt aşa, mahmur.
Vrei să bei ca un bărbat? Să te văd şi luptând ca un bărbat!
Haide, start!
Loveşte-mă!
Haide! Loveşte-mă! Nu da în joacă!
Pocneşte-mă! Aici!
Mişcă-ţi picioarele!
Sunt aici, nu acolo. Haide!
Haide, eschivă!
Mâinile sus!
Băieţii mei...
Mâinile sus! Haide!
- E o tâmpenie! - Îţi spun eu ce-i o tâmpenie.
Să te îmbeţi şi să nu te poţi apăra. Nu-ţi poţi păzi spatele.
Asta e o tâmpenie, fiule.
Haide, întoarce-te! Mişcă-te! Haide!
- Haide! - Kevin!
Sigur te bucuri c-ai petrecut aseară.
Pun pariu că nu-i la fel de gustos la ieşire ca atunci când îl bei.
Pentru mine asta e o petrecere.
Vrei să mă loveşti, Nathan?
Nu te enerva. Ia-ţi revanşa. Nu-ţi pierde controlul.
Gândeşte! Foloseşte-ţi mintea. Concentrează-te!
Îmbrăţişarea unui urs... Asta-i tot ce poţi?
Haide! Şi maică-ta loveşte mai tare de atât!
Arată-mi ce poţi!
Încă eşti lent!
Haide! Loveşte!
Foloseşte-ţi capul! Gândeşte!
Arată-mi ce poţi, altfel o încasezi!
Credeam că boxăm.
Mereu ai spus că cel care rămâne în picioare, câştigă.
Crezi c-am terminat?
Dacă vrei să joci fără reguli, trebuie să ai grijă ce-ţi doreşti.
Ridică-te! Nici n-am dat tare.
Ce s-a întâmplat? Hai, foloseşte-ţi furia.
Gândeşte! Păstrează-ţi controlul.
Ce-o să faci? Nu poţi da nici cu pumnul, nici cu şutul.
Ce-o să faci?
Haide!
Doar atât poţi? Păstrează-ţi echilibrul!
N-am toată ziua la dispoziţie. Arată-mi ce poţi.
Bună lovitură!
Aşa mai zic şi eu!
Sunt mai mare decât tine, Nathan, dar mă poţi doborî. Haide!
Te văd eu când o să fii bătrân...
Băieţi... Băieţi!
Kevin!
M-ai prins. Termină-mă!
Doboară-mă!
Suficient!
- Ne antrenam. - Parcă încercaţi să vă omorâţi.
Nu... suntem prieteni. Nu-i aşa, Nat?
Bravo, fiule!
- Doamne, ce miroşi a bere! - Pot să fac un duş?
Nu vreau să mă sune cineva într-o seară
să-mi spună c-ai intrat cu motocicleta într-un copac.
- Nici măcar n-am şofat! - Ai lipsit toată noaptea, n-ai sunat...
- Eşti pedepsit o săptămână. - Vorbeşti serios?
- Da, vorbesc serios. - De ce?
- N-ai încredere în mine? - După seara trecută, nu prea.
Îţi aminteşti zicala aia? Încrederea se câştigă.
Dacă vrei să nu te loveşti, fă yoga.
- Spune-i. - Ai făcut cursuri de yoga?
- M-a dus mama. - Pe bune?
- Şi a avut dureri a doua zi. - Când ai făcut yoga?
- Pe mine nu m-ai dus la cursurile de yoga. - Dacă te invitam, nu veneai.
Există o viaţă secretă în casa asta? N-am primit nicio notificare.
- Tatăl tău are nevoie de cursuri de yoga. - El are lucruri mai importante de făcut.
- Chiar ai nevoie de yoga. - La ce-i bună yoga?
- Pentru viaţă... - Spune-mi cum aplici practic yoga?
Pentru spirit...
Totul s-a întâmplat când am lăsat chiuveta plină de vase.
- Poţi să le speli azi. - Haide.
Mama ta a gătit, eu am muncit... Tu ce-ai făcut?
- Iar ai o problemă! - Mereu e vina mea!
Ce mai e acum?
- De fiecare dată, Billy! - Pentru că e mai mult vina ta!
- E vina mea? - Te-ai gândit la asta?
Dacă nu mai eşti în relaţia asta, pleacă de aici!
- Ştii ceva? O să plec! - Te rog!
N-am nevoie de asta. Eşti la liceu, Karen!
Pot avea ce fată vreau la facultate! Doamne!
La ce te uiţi, ciudatule?
Uneori chiar mă simt ca un ciudat.
Adică merg ca toţi ceilalţi.
Dar în interior... mă simt diferit.
De parcă aş fi un străin în propria mea viaţă.
Servesc micul dejun la masă, cu părinţii mei...
Şi mă întreb... cine sunt aceşti oameni?
Nu crezi că toţi simt asta în timp ce cresc?
Merg toţi la psihiatru?
Nu toţi au insomnii, probleme cu impulsivitatea şi stăpânirea furiei, Nathan.
Am folosit tehnica ta.
Aseară m-a provocat un tip
şi am simţit o dorinţă copleşitoare de a traversa să-i sparg faţa.
Dar te-ai stăpânit.
Da. Am lăsat furia deoparte.
M-am calmat.
Nu merita efortul.
E grozav, Nathan!
Realizezi că probabil n-am mai fi avut această discuţie
la tribunalul pentru minori, anul trecut?
Progresezi.
Încă mai am visele.
Când l-ai avut pe ultimul?
Acum două seri.
Erau detalii noi?
În general sunt aceleaşi. O văd pe femeie stând acolo.
Începe să-mi cânte. Cred că-i un cântec de leagăn.
Apoi urmează atacul.
Şi se termină.
Nathan, unele vise se bazează pe realitate,
însă altele sunt metodele minţii de-a trata anxietatea,
prin împingerea acesteia profund în subconştient.
Nu e neapărat ceva rău.
Majoritatea psihiatrilor nu vor să evidenţieze lucrurile acestea?
Eu nu sunt majoritatea psihiatrilor.
Timpul nostru a expirat.
- O săptămână frumoasă, Nathan! - Mulţumesc.
- Cred că a câştigat meciul. - Categoric.
Sunteţi nişte dobitoci.
Nu ştiu cum m-aţi convins să intru în echipa de wrestling.
- A fost ideea ta. - E amuzant, Gilly! E amuzant.
Dar ştii ceva? E mult mai amuzant când baţi.
Dar crede-mă, nu e deloc amuzant când te bate tipul ăsta.
Haide, Nathan!
Capul jos!
Ţine-l jos! L-ai prins!
S-a terminat!
Da, cum să nu. E simplu când îţi merge totul bine.
Serios, nici măcar n-a luptat.
- Tu poţi să-l baţi? - Da, probabil.
Ai intrat în miliţie cumva?
Mă duc la trageri de trei, patru ori pe săptămână.
Sunt virgin. Ce altceva ai vrea să fac?
Aşa-i.
- Era acolo, nu? - Da, era. Dar nu m-a sunat.
O luăm de la capăt.
Tu o priveşti, ea îţi întoarce privirea,
vă placeţi reciproc, dar nu ia nimeni iniţiativa.
Maturizează-te, Nathan. Fă lucrurile să se întâmple, omule.
Te comporţi de parcă ţi-ar fi frică să vorbeşti cu ea.
Nu mi-e frică.
- N-am chef să merg la oră. - Nici eu.
- Atunci fă ceva. - Bine.
Ia lecţii.
Bună... Karen.
Tare!
Nu vă cer decât minimul posibil la această materie,
care să vă creeze iluzia că într-adevăr învăţaţi ceva,
iar mie să-mi acorde respectul cuvenit celui care chiar predă unei clase.
Se numeşte sociologie. Studiul societăţii.
A oamenilor, alţii decât voi.
Va trebui să alegeţi o temă de pe tablă
ca subiect al lucrării voastre de 10 pagini.
Cele 10 pagini ale lucrării voastre vor constitui 75% din nota semestrială.
Da, ştiu, ştiu, ştiu, v-am distrus viaţa.
Dar ştiţi ce va face domnul Miles pentru voi?
Vă voi desemna un coleg.
Ca să învăţaţi să împărţiţi responsabilităţile.
Să divideţi sarcinile de lucru.
Ernesto va lucra cu Suzanne. Nathan cu Karen.
Gilly va lucra cu Sean, iar Atzlob cu Muhammad.
Romeo şi Julieta.
- Bună! - Ce mai faci? Ce surpriză!
Tu ce faci?
N-o să fac eu toată lucrarea, ai înţeles?
Am înţeles.
Încă îţi plac jocurile...
Când ai fost ultima dată aici?
Aveai pat supraetajat.
Hei... Copii, vreţi ceva de băut sau de mâncat?
Sau mai multe perne să...
- Să vă aşezaţi pe podea. - Mamă.
Bine.
Să las uşa deschisă sau închisă?
Închide-o, te rog.
Bine.
Probabil ar trebui să începem.
Aici scrie că 2,300 de americani sunt daţi dispăruţi în fiecare zi.
Am găsit un website cu copii dispăruţi.
Înălţimea lor, greutatea, vârsta,
mâncarea preferată, analizele medicale...
Ia uite.
Ultimul loc în care au fost văzuţi, cu cine se jucau... totul.
O să-ţi trimit acest link.
Ce-i cu povestea pe care am auzit-o despre tine?
Te-ai trezit în chiloţi, pe gazon, după petrecere?
E doar o... glumă nevinovată.
- Corect. - Nu merită explicată.
Dar aveam chiloţi. Da.
Credeam că iubitul tău o să se repeadă la mine în seara aia.
Nu-i iubitul meu.
Ce i-ai spus ca să-l descurajezi aşa repede?
I-am zis c-o să-i tragi una în căpăţână şi-o să-l faci de ruşine în faţa tuturor
dacă se mai comportă ca un dobitoc.
De unde ştii că l-aş fi lovit în cap?
De cât timp locuim unul vizavi de celălalt, Nathan?
Ia uite.
Ce este?
Am găsit un site care machetează
cum ar putea arăta copiii dispăruţi în prezent.
Dacă recunoşti o persoană, poţi da click pe poza lor din copilărie.
- Ia uită-te la ăsta! - Jason Staton.
Devine Justin Bieber.
Pe bune!
Următorul.
- Ryan Cigrest devine... - Lady Gaga.
Următorul.
Matt Damon devine...
Tu.
Nu seamănă cu mine.
Nu, ai dreptate. E clar că nu eşti tu.
Puştiul ăsta e foarte drăguţ.
- Trimite-mi link-ul acelui site. - Da.
Vine unchiul meu să vadă ce fac, pentru că părinţii mei au plecat din oraş.
Când vrei să începem proiectul?
- Vin la tine peste o oră? - Da. Super.
Pa.
Bizar...
Îmi place doar mâncarea mea acum.
Martin şi Lorna Price.
Ce se întâmplă?
- Unde crezi că pleci? - Poftim?
Vino aici. Ai uitat că eşti pedepsit?
Nathan, mama ta ţi-a spus să vii încoace.
Treci încoace!
Ce faci? Te duci la Karen?
- Da, facem un proiect pentru şcoală. - Ce proiect?
Despre website-uri.
- Pot să plec? - Trebuie terminat în seara asta?
- Cam aşa ceva. - Pentru şcoală?
Pentru şcoală.
- E pentru şcoală, corect? - Corect.
- E pedepsit în continuare. - Bine.
Numai că... Are teme.
- Bine. - Să nu stai mult.
- Am înţeles. - Vii la cină.
S-a făcut.
- Pa. - Să fii cuminte!
- Băieţelul nostru... - Nu pot să cred c-am fost de acord.
Doamne, Karen... Îmi amintesc că era o fetiţă.
- Acum arată super bine. - E drăgălaşă.
- Drăgălaşă. - Şi amabilă.
- Asta am vrut să spun. - Iar el e un băiat bun.
Da.
Bine, văd asemănarea, dar nu cred că eşti tu, Nathan.
Bine, fie. Spune-mi de ce.
În primul rând, copil acesta are vreo 3 ani şi jumătate.
- Nu arătăm toţi la fel la vârsta aia? - Ba da.
Dar avem bărbia absolut la fel. Identică.
- Coincidenţă. - Bine.
Explică-mi asta.
Bine, e un tricou asemănător.
Nu doar tricoul, şi pata de pe umărul stâng.
Poftim. Priveşte.
Fir-ar să fie!
Contact online.
Steven Price.
Marisa.
Marisa?
Nathan Harper.
Crezi că l-ai văzut pe Steven Price?
Posibil.
Poţi să-mi dai detalii?
De unde sunteţi, dle Harper?
Nu înţeleg. Nu ţi se pare ciudat că vrea să-ţi ştie adresa?
Ce contează unde te afli acum?
Ceva nu este în regulă.
Nu crezi c-ar trebui să discuţi cu părinţii tăi?
Dle Kozlow, aţi vrut să vă anunţ imediat dacă website-ul este accesat.
Dacă află cineva, probabil vei avea probleme,
pentru că e o acuzaţie nefondată.
Şi eu voie avea probleme, pentru că sunt complice.
Nu-i ciudat?
Poate că nu e decât o greşeală.
Ai putea fi adoptat, părăsit în faţa uşii.
Nu se ştie niciodată.
Dacă aş fi adoptat,
ce-ar căuta poza mea pe un site pentru persoane dispărute?
O întrebare mai bună ar fi...
Dacă este adevărat,
cine sunt oamenii care locuiesc în casa ta?
Vom face scufundări. Faci şi tu scufundări cu noi, bine?
Vreau să studiezi, da? Vremea, schimbările meteorologice.
Vor exista momente în care eu şi mama ta vom dormi.
Va trebui să preiei tu cârma. Vieţile noastre vor fi în mâinile tale.
Nu vreau să te sperii, dar e periculos acolo.
Oceanul e o bestie înspăimântătoare.
Certificat de naştere
Ce-ai acolo?
Mi-am pierdut carnetul de şofer.
Am nevoie de asta ca să-mi fac unul nou.
- Asta e tot? - Da. Ce altceva să mai fie?
Sper că nu-ţi faci acte false.
Nu.
- Ce se întâmplă? - Nu ştiu. Cred că-mi pierd minţile.
Părinţii mei sunt prea plictisitori ca să fie psihopaţi.
Nu se ştie niciodată, omule.
Aici eşti tu, la vârsta de doi ani.
La trei ani.
La cinci ani.
La şase.
Stai o clipă.
Vezi fotografia ta de la 5 ani?
- Da. Ce-i cu ea? - E decupată ciudat.
Se vede puţin din umărul cuiva.
- Se vede c-a fost decupată. - Ce?
De parcă cineva nu dorea să apară în fotografia asta.
Mai ai poze de când erai mic? Ar îndepărta suspiciunile.
Nu prea.
- Doar câteva să-mi amintească de mine. - N-ai decât două poze din copilărie?
Doar pe astea le-am găsit.
Nathan, am un milion de poze de familie jenante.
Suficiente cât să-mi provoace greaţă.
Iar tu vrei să spui că n-ai decât două?
w.ww.s ubt.itr ari -n.oi.ro
- Eşti prea şmecher ca să mai saluţi? - Salut.
Adolescenţii...
Bună, amice.
La ce te uiţi?
Tricoul de când erai mic.
Eşti mama mea?
Eşti fiul meu.
- Nu înţelegi, puiule. E complicat. - Răspunde-mi!
Eşti mama mea?
Nu, Nathan. Nu sunt.
Voiam să-ţi spunem mai demult, dar n-am putut.
Continuă. Spune-mi.
Tot.
E şi Kevin implicat. Trebuie să plec.
Dragul meu, nu te grăbi să ne judeci, da?
Tu nu ştii...
Te iubesc.
Tu ne-ai făcut să fim o familie.
Te iubesc şi eşti fiul meu. Nimic n-o să schimbe asta.
Nu...
Îmi pare foarte rău.
Să nu mă urăşti, da?
Îl chem pe tatăl tău.
- Da. - Bună. Am auzit că...
Karen, este adevărat. Tocmai a recunoscut mama.
Poftim? Doamne, Nathan! Probabil eşti dezorientat.
- Vin la tine într-un minut. - Bine. Vino la uşa din spate.
Îmi pare foarte rău...
- Doamna Harper? - Da.
- Cum vă simţiţi astă seară? - Bine, mulţumesc.
Suntem investigatori ai Departamentului de Justiţie Juvenilă.
E vorba despre fiul vostru, Nathan.
Vrem să-i adresăm câteva întrebări.
Putem intra o clipă?
Stai, stai, stai!
Kevin!
- Unde-i? - Unde este?
Spune-ne unde e.
N-o să-mi luaţi fiul!
Cine sunteţi?
Porneşte maşina. Iau eu puştiul.
Pleacă, e un poliţist. Du-te! Nu! Fugi!
Să nu te opreşti!
Karen.
Hei. Intră în casă.
Totul va fi bine.
N-o să păţeşti nimic.
Nici nu o sa simţi. E o mare pierdere, ştii asta?
Hei!
Cine eşti?
Răspunde-mi!
- Nathan, opreşte-te! - Mi-ai ucis părinţii!
Opreşte-te! Opreşte-te! O să-ţi spun ce vrei să ştii.
Dar n-o să mor aici.
- Pentru că e o bombă în cuptor. - Ce?
Dumnezeule!
Mulţumesc, dle. O zi plăcută!
- Cât de grav e? - Nu ştiu. Mă doare.
Te duc la spital.
Avem nevoie de un doctor. E cineva?
Ne trebuie un doctor. Vă rugăm!
Alo? Alo?
911. Ce urgenţă aveţi?
Părinţii mei au fost omorâţi, iar cei care au făcut asta
cred că mă caută şi pe mine.
Unde vă aflaţi, dle?
Sunt la spital.
La spitalul Vassar Brothers.
Dar părinţii mei au fost omorâţi pe strada Clear Water, numărul 209.
Vă rog să aşteptaţi.
Să aştept? Cum adică să aştept?
Strada Clear Water.
Alte ştiri. Incendiul din suburbia Water Clear
a fost cauzat de o scurgere de gaze. Nu s-au înregistrat victime.
Poliţia afirmă că locatarii nu se aflau în oraş în momentul incidentului.
Vă vom ţine la curent.
Nathan. Nathan, eşti acolo?
- Da. - Eşti teafăr?
Sunt puţin zdruncinat, dar...
Staţi! De unde ştiţi cum mă cheamă?
Numele meu e Frank Burton.
Lucrez pentru CIA.
- CIA? De ce discut cu CIA? - Vrem să ştim dacă eşti bine.
Dacă sunt bine?
Am văzut cu ochii mei cum mi-au fost omorâţi părinţii.
Ai vorbit cu cineva după incident?
- Cu excepţia lui Karen Murphy. - Nu.
Bine. Nu vorbi cu nimeni. Nu contacta pe nimeni.
Rămâi unde eşti. Vor veni doi oameni după tine.
Unul poartă o flanelă roşie. Te vor ajuta.
Nathan, trebuie să ai încredere în mine.
Încrederea trebuie câştigată.
Nathan? Nathan!
De ce discut cu CIA?
- Vrem să ştim dacă eşti bine. - Dacă sunt bine?
Am văzut cu ochii mei cum mi-au fost omorâţi părinţii.
Da.
La spitalul Vassar Brothers. E la vreo 10 minute depărtare.
Va veni un doctor de la camera de gardă să te consulte în curând.
Vreau înregistrările fiecărei camere de supraveghere din acel spital.
- Îmbracă-te cu asta. - Ce?
- Doctor Bennet? Ce cauţi aici? - N-am timp să-ţi explic, Nathan.
Trebuie să plecăm de aici.
Îmbracă-te cu aia şi mergi în spatele meu.
Ascunde-ţi faţa de camerele de supraveghere.
Ce legătură ai tu cu toate astea?
- Sunt o prietenă de-a tatălui tău. - Tata a fost omorât.
Mă refer la tatăl tău adevărat.
- Stai. - Ce e?
- Karen. - N-avem timp.
- Am venit pentru tine, Nathan. - Nu plec fără ea.
Au sosit.
Am ajuns.
Unde-s înregistrările camerelor de supraveghere?
- Bună. - Salutare.
- E-n regulă. Ea e... - Nu contează.
- Să mergem. - Da.
Caut doi adolescenţi. Nepotul meu şi iubita lui au fugit.
Grăbiţi-vă.
Mai repede!
Haideţi!
Uitaţi ieşirea! Ieşiţi!
- Avem imagini. - Unde eşti, Nathan?
- Unde-i maşina? - Aici.
Nu-mi plac baloanele.
Avem o potrivire.
Avem imagini cu ţinta. În garaj, la etajul al doilea.
Ţinta se îndreaptă spre vest, într-o maşină argintie, marca BMW. Ii urmărim.
Nu-i pierdeţi din vedere!
- Domnule. - Ce-i?
Mai avem o potrivire. Ia uitaţi-vă.
Poţi să-ţi iei adio de la pensie, Jerry.
Nathan.
Vei avea timp să te ocupi de starea emoţională,
dar acum trebuie să te aduni.
- Cine eşti de fapt? - Agent Braw, ţinta se îndreaptă spre sud.
Sunt unul dintre custozii tăi, Nathan. Am fost desemnată să am grijă de tine.
La fel ca Mara şi Kevin. Au murit apărându-te.
- E o nebunie. Sună la poliţie, fă ceva! - Am făcut asta deja.
Am sunat la 911 la spital şi a intrat un tip pe fir,
care spunea că e de la CIA.
- Frank Burton. - Burton? Pentru el lucrez.
- Ce? - Sau am lucrat.
Nu e de încredere. Doar noi 4 îţi cunoaştem identitatea.
Mara, Kevin, eu şi Burton.
Doi sunt morţi.
Până voi lua legătura cu Martin,
n-o să-i acordăm încredere lui Burton.
Ţinta se îndreaptă spre vest, peste pod.
Poftim. Bulevardul Clarendon, numărul 4311, apartamentul 2, Arlington, Virginia.
- Memorează adresa. - Poftim?
Găseşte adresa şi rămâi acolo până te contactează cineva.
Stai, trebuie să aşteptăm mult acolo?
Aşa am stabilit cu tatăl tău în caz că s-ar întâmpla aşa ceva.
Cine e tatăl meu? Cine sunt adevăraţii mei părinţi?
- Ea a auzit deja prea multe. - Ce?
- Vorbeşti serios? - Scapă de hainele alea cât mai repede.
Agent Braw, recalculează coordonatele.
În mai puţin de 20 de secunde va urma o curbă uşoară, înainte de pod.
- Voi încetini ca să puteţi sări. - Să sărim?
Câmpul vizual le va fi obturat.
- Aveţi 10 metri până la râu. - Doctor Bennett, e o nebunie!
15 secunde. Ţineţi minte.
De acum înainte să nu aveţi încredere în nimeni,
în afară de Martin Price şi Paul Rasmus.
Nici măcar nu-i cunosc pe aceşti oameni. Am nevoie de răspunsuri.
Toată viaţa ai căutat răspunsuri, numai că n-ai ştiut ce întrebări să pui.
Poţi face asta, Nathan. Ai 10 secunde să deschizi portiera.
După ce sari, voi crea o diversiune.
- Nu ştiu dacă pot face asta. - 5 secunde.
Lasă fata. Ţi-e mai bine singur.
- Eu ce-ar trebui să fac? - Ai încredere în mine.
- Inspiră! - Sari!
- Totul va fi bine. - Acum!
Eşti pregătită? Sari!
Plecaţi de aici!
Un amărât de poliţist de la circulaţie? Asta-i tot ce-aţi găsit?
- N-o pierdeţi pe afurisita aia! - Asta facem, şefu'!
Vino. Să mergem.
- Trebuie să intrăm în râu. - Poftim? De ce?
Vor încerca să ne găsească.
Pe aici.
Ai grijă pe unde calci.
Sunt în spatele tău.
Nathan Price se afla în maşină? Vreau confirmări!
Linişteşte-te. Rămâi aici. Revin imediat, bine?
Stai aici.
Hei.
Vino.
Nu-i nimic. Ai plâns prin somn.
- Am visat... - Ştiu.
Nu trebuie s-o spui.
Trebuie să te duc acasă.
- Nathan, nu pot să plec acasă! - Vei fi în siguranţă acolo.
N-o să fiu în siguranţă acolo. Nu suntem nici aici.
Nu suntem în siguranţă nicăieri.
Vino. Hai să plecăm.
- Unde mergem acum? - Mergi.
Nu mă pot întoarce acolo, Nathan. Nu înţelegi?
Părinţii mei sunt în Italia.
Nici dacă erau acasă nu m-ar fi putut apăra.
Ce-ai vrea să fac, să sun din nou la 911?
Uite, oricine ar fi aceşti oameni şi indiferent ce vor,
mă caută pe mine, nu pe tine.
- Cred că te vor lăsa în pace. - Chiar crezi asta?
Sau te gândeşti la ce a spus terapeuta ta în maşină,
- că ai mai multe şanse singur!? - Nu.
Bineînţeles că nu.
Numai că dintr-o dată, toţi cei din jurul meu mor, Karen.
- Nu vreau să ţi se întâmple nimic. - Trebuie să rămânem împreună, Nathan.
În cine să avem încredere acum dacă nu unul în celălalt?
Vino.
Comentarii pe: www.cutiapandorei.com
Acestea sunt ultimele informaţii pe care le avem
despre misiunea actuală a lui Martin Price.
Acum 10 zile, Martin Price a obţinut o informaţie extrem de valoroasă.
Mai exact, o listă cu 25 de nume criptate.
Politicieni ai Statelor Unite şi agenţi secreţi.
Toţi au vândut secrete de stat la un moment dat.
Lista a fost furată de la omul acesta, Nicola Kazlow.
Fost agent de informaţii sârb. Acum e agent operaţional independent.
O vrea înapoi. Cu disperare.
Ieri a avut loc un atentat asupra locuinţei în care locuia Nathan, fiul lui Martin.
Doi agenţi sub acoperire au fost omorâţi.
Atacatorii erau mercenari plătiţi.
Indiciile au făcut legătura cu Nicola Kazlow.
Martin Price e cel mai valoros agent operativ al Agenţiei.
Să-l apărăm pe fiul lui, Nathan, şi Kazlow
sunt priorităţile noastre absolute.
Cum l-a găsit Kazlow pe fiul lui Martin?
Credem c-a descoperit existenţa băiatului acum câţiva ani, printr-un atac cibernetic.
De atunci aruncă momeli
prin intermediul site-urilor de persoane dispărute.
Una dintre capcanele lui a funcţionat.
Nathan Price e mărul discordiei.
Cum aşa?
Dacă îl găseşte Kazlov înaintea noastră,
pune mâna pe lista lui Martin.
Ce mai trebuie să ştiu şi nu-mi spui?
Băiatul a fugit de noi noaptea trecută
cu ajutorul unui agent veteran.
Jerry Bennett.
Maşina era goală când am ajuns acolo.
- Nici urmă de ea sau de copii. - Frank...
Vreau să ţii situaţia sub control
înainte ca lucrurile să se agraveze şi mai mult.
- Bună! Poţi să ne duci în Virginia? - Urcaţi.
- Se ascund, Frank. - Unde naiba-i Martin?
Ultimul contact a fost din Béchaud, acum două zile.
De atunci a dispărut.
- Cel mai repede poate să ajungă aici... - În 36 de ore.
E timpul pe care îl avem ca să-l găsim pe puşti.
Localizaţi fata, localizaţi-i prietenii, localizaţi-i pe toţi cei cu care au vorbit.
Alertează toate staţiile externe să-l găsească pe Nicola Kazlow.
Dacă nu-l pot localiza, înseamnă că probabil e deja aici.
O să-l adăugăm şi pe el pe lista problemelor noastre.
Bulevardul Clarendon. Asta e strada.
Bună ziua?
Lorna Price. Numărul 17937, strada Calvary.
G377.
- Ce este? - O cunosc pe această femeie.
Cine e?
Cred că e mama mea.
Probabil e apartamentul lui Martin Price.
Îl sun pe unchiul meu.
Să-i spun că încă trăiesc.
- Alo. - Unchiul Danny?
Mă scuzaţi, cred c-am format greşit.
- Karen? Karen Murphy? Tu eşti? - Cine e?
Cineva care încearcă să vă ajute pe tine şi pe Nathan.
De unde ştiţi cum mă numesc?
Eşti în pericol, Karen.
Mai încearcă şi alţii să vă găsească.
- Cine sunteţi? - Nathan?
Ascultă-mă, Nathan. O să te găsim.
Nu te poţi ascunde de noi. Pentru siguranţa ta...
Să mergem.
Copiii...
Mulţumesc.
Adresa asta ar putea fi veche de 50 de ani.
Ştii că şansele ca mama ta să mai locuiască acolo sunt...
Ştiu.
Dar e tot ce avem.
Ce adresă ciudată! Uită-te la numerotare.
G377.
E numărul mormântului ei.
Ştii ce-i cel mai aiurea?
Nu mi-am cunoscut niciuna dintre mame.
Despre cea care m-a crescut...
N-aveam nici cea mai vagă idee cine era.
Sau ce a sacrificat pentru mine.
Iar Lorna Price...
Nu era decât chipul dintr-un vis.
Acum are şi nume.
Dar tot un capăt de drum e.
Nathan, poate nu e un capăt de drum.
Florile acestea sunt proaspete.
Lasă-mă pe mine.
- Bună ziua. - Bună. Cu ce te pot ajuta?
Fratele meu şi cu mine am vizitat mormântul mamei noastre.
Am văzut c-au fost lăsate nişte flori acolo recent.
Aţi putea verifica cine le-a trimis?
Am venit de foarte departe ca s-o vizităm.
Ne-aţi putea ajuta cu această micuţă favoare?
- Bine. Care e numele? - Lorna Price.
Bine. Florile sunt din Omaha, Nebraska, de la domnul P. Rasmus.
S-ar părea că-i livrare la distanţă.
Aveţi şi o adresă?
Tocmai a fost căutat numele Lornei Price.
Într-un calculator din cimitirul Calvary.
- Cimitirul Calvary. - CIA-ul îşi mobilizează echipa
echipa de atac din Pittsburgh.
Doctorul Bennet a spus că putem avea încredere
în Paul Rasmus. Trebuie să-l găsim.
Vrei să conduci până-n Nebraska?
Nu. Probabil am folosit deja prea mult maşina asta.
- Trebuie să scăpăm de ea. - Şi apoi?
N-o să putem trece de paza aeroportului.
- Au numele şi chipurile noastre. - Ştiu. Am un alt plan.
Da?
- Tuscarora Pike, ruta 15. - Suntem foarte aproape.
Prietene, au venit nişte tipi acasă la mine să pună întrebări.
Am ieşit prin spate. E o mare belea!
Ai adus ce ţi-am cerut?
Da, trei buletine diferite pentru trei state diferite.
Da, sunt bune.
Karen, m-am uitat pe toate pozele tale de pe Facebook.
Le-am ales pe cele de la petrecerea de luna trecută,
pentru că mi s-a părut că arătai foarte bine în ele.
Dar le-aş putea folosi şi pe cele de la plajă.
Sunt bune astea. Mulţumesc, Gilly.
Super.
Să ne mişcăm. Ar trebui să plecăm acum.
Nu e un loc sigur pentru niciunul dintre noi.
Îmi pare rău pentru părinţii tăi.
Uite, dacă te mai pot ajuta cu ceva...
- Dacă ai nevoie de bani sau... - Suntem în regulă.
La revedere, Gilly.
- Mulţumesc, prietene. - La revedere.
- I-am localizat. - Spune-mi unde s-au dus.
Trenul de Pittsburgh spre Omaha, la linia 7.
Veniţi încoace, vă rog.
Mulţumesc. Drum bun!
Călătorie plăcută.
Bine că e o singură noapte.
Îţi aminteşti de vara în care familiile noastre au mers la lac?
După clasa a VIII-a.
Şi de de casa de lângă lac. Noi... am sărit peste plimbarea cu canoe.
Da. Îmi amintesc.
Cât de cât.
Când ne-am întors la şcoală în acel an,
cum de nu m-ai invitat niciodată în oraş?
Nu ştiu.
Am crezut că a fost o chestie de-o vară.
Şi...
O să murim, Nathan?
Nu.
Nu voi permite să se întâmple asta.
Ce e?
E mai bine decât în şcoala generală.
Asta pentru că acum ştiu ce fac.
Şi nici nu mai ai aparat dentar.
Ar trebui să luăm ceva de mâncare.
Da.
Sunt lihnit.
Mă duc eu.
Bine.
O să bat de două ori la uşă înainte să descui.
Bine.
Sunt în tren. Merg spre sudul oraşului.
Foarte bine.
Ne apropiem de staţia Cincinnati.
Vă vom aştepta la următoarea oprire.
Ce foame am!
S-ar putea să-i placă asta.
Taci din gură!
- Spune-mi în ce cabină e. - Nu.
Cu asta se taie degetele.
Spune-mi în ce cabină e. Acum.
Vrei să ne mai jucăm?
Puştiulică!
Haide, Nathan! Foloseşte-ţi furia! Gândeşte! Păstrează-ţi controlul!
Haide, Nathan!
Fă ceva! Altfel o încasezi!
Ce poţi să faci? Concentrează-te!
Gândeşte-te la asta! Gândeşte!
Gândeşte-te!
Ai grijă!
Aşteaptă! Stai să-mi trag sufletul!
Gata.
Chiar că-i copilul lui Martin.
N-au cum să fi ajuns prea departe pe jos.
Să-l încercuim şi să terminăm odată.
N-am înţeles până acum. Tot timpul în care mă antrenam,
luptam, boxam, el mă pregătea...
pentru acest moment.
Acum două zile nu eram decât nişte liceeni obişnuiţi.
Parcă s-ar fi întâmplat într-o altă viaţă.
Aşa a şi fost.
Agent Burton. Avem contact vizual cu ţinta.
Merge spre sud pe autostrada 51.
După ei!
Renunţă, puştiule!
Nathan! Nathan!
De ce fugi?
Uită-te în jur.
Îndreaptă cineva vreo armă spre tine?
Nu te ameninţăm!
Dacă chiar sunteţi de la CIA, care e numele meu adevărat?
Nathan Price.
Steven. Steven Price.
Steven e al doilea nume. S-au contrazis în privinţa asta,
dar mamei tale i s-a părut că Nathan e mai potrivit.
De unde ştii asta?
Eram la spital în noaptea în care te-ai născut, Nathan.
Ce vrei?
Aş vrea să ies din noroiul ăsta, pentru început.
Copii, fugiţi de 22 de ore. Probabil vă este foame.
Ce-aţi spune dacă v-aş cumpăra un burger şi un milk shake?
Vă era foame.
Karen, mă laşi câteva clipe singur cu Nathan?
Agent Burton o să-ţi îngrijească zgârieturile alea.
Aşează-te aici.
Vrei să-mi spui ce s-a întâmplat?
Probabil ai multe întrebări.
Cine mi-a omorât părinţii?
- Te referi la Mona şi Kevin? - Da.
Numele lui e Nicolas Kazlow. E agent operaţional independent.
La fel...
La fel ca tata?
Da, dar Kazlow lucrează pentru băieţii răi.
Martin este... a fost unul dintre noi.
Femeia pe care o cunoşti ca dr. Bennett l-a antrenat.
Şi pe Lorna.
A cui a fost ideea?
De a mă da...
La casa de copii sau cum vrei tu să-i spui.
După moartea mamei tale, sincer să fiu,
nu ştiam dacă Martin o să cedeze nervos sau nu.
Nu se afla în situaţia de a creşte un copil.
A conştientizat asta.
I-am spus că voi avea grijă să fii în siguranţă,
pentru ca Martin să poată continua să facă ceea ce face.
Ce anume, mai exact?
E o lume aiurită, Nathan.
Oamenii ca Martin şi Kazlow sunt feţele aceleiaşi monede.
Ascultă-mă, puştiule. Lumea în care ai pătruns,
e o lume pe care foarte puţini ajung s-o vadă.
Tu ai privit dincolo de cortină.
Suntem implicaţi într-un război tacit.
Nu e vorba despre gloanţe, bombe, graniţe sau teritorii.
Moneda de schimb a acestui război este informaţia.
Pozitive sau negative, Nathan. Date. Asta urmăreşte Kazlow.
Şi ce vrea acest Kazlow de la mine?
Martin a furat recent ceva extrem de preţios de la Kazlow.
Vrea să-l recupereze.
Dacă te prinde Kazlow,
îţi pune tatăl într-o postură extrem de compromiţătoare.
De ce i-ar păsa tatălui meu dintr-o dată de mine?
Nathan, nu ştii absolut nimic despre tatăl tău.
Ştiu ca pe tine te sperie ca naiba.
Mayas, răspunde!
Tores, răspunde!
Lucrul pe care Kazlow îl vrea cu disperare,
pe care i l-a furat tata, ce este?
E optică pură.
O secvenţă de litere şi cifre lipsite de sens.
O listă criptată a 25 de oameni care au vândut sau negociat
secrete de stat.
Ai idee cât de preţioasă este o asemenea informaţie, Nathan?
Numele tău e pe lista aceea, nu-i aşa?
Ai o imaginaţie bogată.
E un lucru foarte periculos.
Plecaţi! Plecaţi! Acum!
La pământ! La pământ!
Ascunde-te după ceva solid!
Ţine-ţi capul jos!
Staţi jos!
Haide!
Nathan! Nathan!
Ce naiba se întâmplă, Nathan?
Asasinarea părinţilor mei,
situaţiile prin care am trecut,
sunt din cauza unei afurisite de liste.
Ce listă?
O listă cu nume pe care a furat-o tata.
Un tip, Kazlow, vrea să mă prindă ca să-l forţeze pe tata să i-o dea înapoi.
Ce mai tare fază e că am avut-o tot timpul la mine
şi nu mi-am dat seama.
E în telefonul pe care l-am luat din apartament.
Cred că Martin şi-a trimis-o singur, din motive de siguranţă.
Doamne, Nathan! De ce n-ai dat-o CIA-ului?
Pentru că dr. Bennett avea dreptate când a spus
să nu avem încredere în Burton.
Suntem pe cont propriu.
- Al cui e telefonul? - Al tipului care ne-a atacat în tren.
Alo?
E foarte convenabil faptul că telefoanele mobile
pot deveni şi dispozitive de ascultare.
- Kazlow? - Ai ceva ce îmi aparţine.
E timpul să mi-l dai înapoi.
La ce-ţi foloseşte? Nu fi prostuţ.
Dă-mi-l şi te las în pace.
Ce garanţii poţi să-mi dai?
Uite ce-ţi garantez.
Dacă nu-mi dai lista aia,
îţi omor toţi prietenii pe care îi ai.
Zack, Gilly, vecinii, chiar şi pe profesorii tăi plictisitori.
Iar când voi termina, tu vei fi vinovat
de moartea tuturor prietenilor pe care îi ai pe Facebook.
Cred că există o persoană anume căreia n-ai vrea să i se întâmple ceva.
Am dreptate, Nathan?
Părinţii ei sosesc cu avionul Alitalia 449,
mâine după-amiază, la ora 15:20.
Dacă nu am lista până atunci, sunt morţi.
Ştii deja cum este să-ţi pierzi părinţii.
E un sentiment pe care deja l-ai trăit.
Am dreptate, Nathan, sau nu?
Bine. Bine.
Cum propui să facem?
- Simplu. Îţi spun când şi unde. - Nu.
Aleg eu momentul şi locul.
Într-un loc public.
Cineva ne-a detectat semnalul!
Să mergem, băieţi!
Trebuie să ne mişcăm rapid!
Nu mişcaţi!
Bun!
- Regret că n-au fost mai mulţi acolo. - Da, dle.
- Încă ceva. - Ce?
Am găsit o înregistrare digitală. Nathan Harper are lista.
Nu. Nu! Nu! Nu!
Se întâlneşte cu Kozlow să i-o dea.
Unde?
- Te-a urmărit cineva? - Nu cred.
Am luat maşina vecinului. Să nu-i spui c-am fost eu.
Ai făcut ce ţi-am cerut?
- Ai făcut? - Da, omule, exact cum ai spus.
În tribune, sectorul VIP-urilor, sub 23 D.
Mulţumesc, prietene.
Baftă!
Aş fi vrut să existe o altă cale.
Şi eu la fel.
- Te asigur că am situaţia sub control. - Ai băiatul?
- Nu. - Lista?
- Nu, dar... - Deci n-ai situaţia sub control, Frank!
- Alo? - Bună, Nathan.
Cine eşti?
Eu sunt. Vreau să te întorci şi să ieşi imediat de pe stadion.
- Martin? - Ce te-ai maturizat!
Cunosc agenţi buni care n-ar fi făcut faţă
situaţiei prin care ai trecut în ultimele 24 de ore.
Dar nu poţi intra. Kazlow va lua lista şi te va omorî.
Nu şi dacă îl omor eu primul.
Nu eşti pregătit pentru asta.
- Am ajuns până aici, nu? - Nu trebuie să faci asta.
Sunt pe drum.
Ai încredere în mine, Nathan. Acordă-mi o şansă.
- Ai întârziat 15 ani, Martin. - Nathan, nu e momentul potrivit.
M-am săturat să aştept.
- Nathan? - Biletul e pe talpa statuii.
Deci?
Unde-i puştiul ăsta?
- Burns, vezi ceva? - Deocamdată nu, Frank.
Unde eşti, puştiule?
Mă scuzaţi.
Ai grijă. Ridică-te.
Vrei popcorn?
Nu pricep jocul acesta, dar îmi place popcornul.
Mă bucur că te simţi bine.
Ce s-a întâmplat?
Ce-am ratat?
Ai lista mea?
De unde ştiu că nu mă omori după ce ţi-o dau?
N-ai încredere în mine?
Mi-ai omorât părinţii.
Nu erau părinţii tăi adevăraţi.
Ţi-aş putea povesti totul despre părinţii tăi adevăraţi, dar...
Nu sunt prea sigur că vrei să afli adevărul.
Ce adevăr?
Martin a fost ceea ce ei numesc Nivelul 5,
ceea ce înseamnă că avea autoritatea de a încălca Convenţia de la Geneva.
Putea omorî femei, copii, pe oricine era necesar
pentru a-şi îndeplini misiunea.
Mama ta, pe de altă parte,
era foarte loială.
N-a deconspirat locaţia în care se afla Martin
nici pentru a-şi salva viaţa.
- Tu ai omorât-o. - N-am intenţionat asta.
Era o femeie încăpăţânată.
Îţi aminteşti, Nathan?
Ar trebui. Erai şi tu acolo.
Paris, 1995.
Nathan, gândeşte-te.
Mintea umană e foarte ciudată.
Sunt antrenat să dau atenţie detaliilor, de la părul de pe gâtul tău
până la locaţia tuturor camerelor de supraveghere de pe acest stadion.
Dar în acea cameră de hotel
am făcut o mică greşeală colosală.
Am uitat să verific sub pat.
Patul.
Nathan...
Asta cauţi?
Acum va trebui să-mi dai ce mi-ai promis la telefon.
Nathan?
- Frank, l-am localizat pe Nathan! - Unde este?
În tribuna de sus, cea de deasupra vizitatorilor.
Se mişcă repede.
Scuzaţi-mă! Îmi pare rău!
Mă scuzaţi!
- Martin. - Trăieşti. Asta-i bine. Unde eşti?
Într-un magazin de la etajul 11.
Ascultă-mă.
Vreau să-l duci în parcarea din partea de sud.
Dacă fac asta, mor.
Dacă rămâi unde eşti, categoric mori.
Scoate-l afară. Ai încredere în mine.
De ce ar trebui să am?
Pentru că sunt aici, fiule.
Haide, Martin.
Nathan.
Nathan!
Stai sau trag!
S-a terminat, Nathan!
Ai încredere în mine, Nathan. Sunt aici, fiule.
Nu eşti la fel de bun ca tatăl tău, Nathan.
Eşti sigur de asta?
Martin!
Nathan?
Îl iau eu.
Eşti exact ca tatăl tău, nu?
Să mergem.
V-am spus că am situaţia sub control, dle.
Bravo. Dă-mi-l să-l văd.
- E încă criptat, dle. - Nu-i nimic.
Lăsaţi-mă să-l predau la laborator şi veţi avea dosarul decriptat
pe biroul dvs, dimineaţă, la prima oră.
Ciudat.
Martin a spus că acesta va fi primul indiciu.
Ai vorbit cu Martin?
A spus că vei insista să-l decriptezi singur.
Să ai ocazia să-ţi ştergi numele de pe listă.
Haide, Frank.
Ne aşteaptă un interogatoriu lung.
Daţi-i drumul.
E de-ai noştri.
Îmi pare rău pentru tot.
Ne vedem în curând.
Martin?
Dă-i telefonul băiatului meu, Frank.
Vrea să vorbească cu tine.
Eşti foarte curajos, Nathan.
Rezolv eu cu Hudson.
Tu şi Karen nu trebuie să vă mai faceţi griji
în privinţa Agenţiei de acum înainte.
- Unde eşti? - Aici. Te privesc de la distanţă.
Ca întotdeauna.
Tot ce mi-am dorit vreodată a fost să te ştiu în siguranţă.
Să fiu sigur că nu păţeşti nimic.
Dar am dat greş.
Îmi pare rău, Nathan.
Chiar regret.
Când o să te pot vedea?
De ce nu vii să discuţi cu mine faţă în faţă?
Mi-ar plăcea asta. Mai mult decât îţi poţi imagina.
- Dar nu este posibil. - De ce?
Am luat unele hotărâri cu mult timp în urmă.
Eu trebuie să suport consecinţele acelor hotărâri,
dar tu nu trebuie s-o faci.
E decizia mea.
Vreau să te cunosc.
Nu înţelegi riscurile.
Nu-mi pasă de riscuri.
Îmi aminteşti de mama ta.
Martin?
Tată.
Nathan.
Îţi sunt părinte, dar n-o să-ţi fiu niciodată tată.
Am pierdut această ocazie cu mult timp în urmă.
Nu ştiu dacă îmi poţi înţelege motivele.
Poate că într-o zi vei înţelege.
Eşti singura familie care mi-a mai rămas.
Mă laşi singur?
Te vei descurca.
Îmi pare rău, fiule.
La revedere, fiule.
Nathan!
- Doctor Bennett? - Bună, Nathan.
Bună.
Spune-mi Jerry.
- Nu-mi vine să cred că trăieşti. - Eu? Dar voi, copii?
Cum te descurci în situaţia de faţă?
Eşti bine?
Da, sunt bine.
E pentru protecţia ta.
Ştiu.
Încotro plec de aici?
Tatăl tău a vrut să-ţi vorbesc despre aranjamentele unei case noi.
Nimic n-o să-i înlocuiască pe Kevin şi Mara.
Ştiu asta.
Dar ne-am gândit că poate ţi-ar plăcea să vii
să locuieşti cu mine până termini liceul.
Apoi va urma facultatea şi... Ştii tu.
Orice altceva vei dori să faci.
Cum sună?
Da, sună bine.
Oki-doki.
Aşadar... Plecăm de aici?
Încă nu.
Am eu grijă să ajungă teafăr acasă.
Înţeleg. Bine, de acord. Eu o să... ştiţi voi...
- Voi fi aici. - Bine.
Nathan.
În legătură cu o anumită dră... M-am înşelat.
Ar trebui să te bazezi pe ea.
Da.
Merită.
Îmi pare rău că n-am văzut meciul.
Poţi să mă inviţi la altul.
Avem întâlnire.
Adică... după toate astea nu va fi ca după casa de pe lac între noi?
Ştii care era problema în clasa a VIII-a?
Încă nu eram pregătit pentru tine.
Şi-a trebuit să aştept 4 ani ca să mă inviţi undeva?
Da.
Dar trebuie să recunoşti...
A fost o primă întâlnire extrem de palpitantă.
Categoric.
Traducerea şi adaptarea: Kprice Subtitrări-Noi Team
www.subtitrari-noi.ro
Best watched using Open Subtitles MKV Player