Ще чуе ли някой историята ми
за момичето, което остана при мен?
То е от жените, които толкова искаш,
че чак те боли,
но не съжаляваш и за ден едничък.
ПРЕЗ ВСЕЛЕНАТА
Прегърни ме силно.
Кажи, че съм единствен.
И тогава може
вече да не съм самотен.
Прегърни ме силно.
Тази вечер!
Тази вечер
си ти.
С кого ще излизам?
Ти ще си накрай света.
Само да не е с Фил Скъли.
Ела.
Скоро ще се върна.
След лагера ще ни дадат отпуск.
А после?
Добре. - Довиждане. До утре!
Чудесно!
Не ги харчи наведнъж. Няма да се видим скоро, а?
Никога. - И аз мислех така на твоите години.
Казвах си: „Като стана на 64 г., ще съм изчезнал оттук.”
Но ето ме. - По-живо!
Жадни сме, а вече отвориха кръчмите.
Чарли!
Ще ти е мъчно за нас.
Не бъди много сигурен.
Изгладила съм ти хубавите ризи.
Аз ще съм огняр, мамо. Едва ли ще ми потрябват.
Ще ги облечеш, като акостирате в Америка.
Може да е след месеци.
Щом искаш да плаваш,
да беше постъпил на ферибота по река „Мързи”.
Така поне вечер щеше да се прибираш.
Май криеш нещо от мен.
Просто искам да си почина, Моли.
Скоро ще се върна.
От мен ли искаш да си починеш?
Ела.
Затвори очи, и ще те целуна.
Утре ще ми липсваш.
Не забравяй: винаги ще съм ти верен.
Извади и другия. - Моля?
Когато ме няма,
ще ти пиша всеки ден.
Хайде!
Ще ти изпращам целувки.
Копеле!
Чао, скъпи. - Чао.
Довиждане, Дани!
Чао.
Давайте! - Хайде!
„Диви котки”!
Браво! Почивка! Да вървим!
Да, ще ти кажа нещо.
И мисля, че ще разбереш.
Когато ти го казвам,
искам да те държа за ръка.
Моля те, обещай,
че ще ми позволиш твой да бъда.
И моля те, обещай,
че ще ми подадеш ръка.
Като те докосна, с щастие ще се изпълня.
Струва ми се, че не мога
своята любов да скрия.
Качвай се.
Много благодаря.
Извинете.
По дяволите!
Благодаря.
Да знаете къде мога да намеря проф. Хюбър?
Не съм чувал за такъв.
Проф. Уесли Хюбър?
Вбесявал съм всички професори.
Но такъв няма.
Я чакай! Има Уес Хюбър.
Ето го там.
Може ли за момент?
За работа питай в администрацията.
Имам си, благодаря.
Май си англичанин.
Да.
През войната бях настанен там. Добре си прекарах.
Да, знам.
В Бъртънуд, нали?
Кой ти каза?
Мисля, че съм ви син.
Едва ли.
Майка ми е Марта Фийни.
Как ме намери?
Чрез армейските архиви.
Ако знаех за теб...
Какво? Щяхте да се върнете ли?
Нямало е да бъде от обич към нея,
а по задължение.
Поне нямаше да те отгледа сама.
Не беше единствена.
Оправдаваха се, че бащата е загинал на фронта.
Намери ли друг?
Имаше един-двама кандидати.
Но аз ги уплаших.
Виж, момче... - Джуд.
Джуд.
Аз имам семейство - жена и две деца.
Г-н Хюбър, не съм дошъл да разбивам живота ви.
Нито да търся обич или одобрение.
Исках само да знаем...
Да знаем един за друг.
Разбирам.
Бас държа, че няма да уцелиш! - А аз - че ще ти стана зет.
Може би.
Ето прозорец. Давай.
Добре. - Хайде!
Готов ли си? - Да.
Така...
Топка!
Беж!
Пропусна!
Нищо. - Имаше вятър.
Помогни ми. - Вярвам в теб.
Ти и плевня не можеш да уцелиш!
Така...
Топка!
Уцелих!
Какво ще кажете, а? - Ще те пипнем!
Лягайте си! Нищо няма да направите!
Влизат... - Няма да си легнат.
Няма. - По-живо!
РАЗСИЛЕН
По-бързо!
Насам! По-живо!
Мамка му! Не съм във форма!
Ти търсеше разсилния, нали?
Да.
Да не си му помощник?
Само спя тук. Временно.
Защо? - Защо питаш?
Да не се криеш от полицията или от ФБР?
Струва ми се, че ти се криеш.
Да. Благодаря ти, че ме приюти.
Какво щяха да ти сторят?
Не знам. Щеше да е свързано с гениталии и боя за обувки.
Гадост! - Да.
Откъде е този акцент? - От моя край - Ливърпул.
А име имаш ли?
Да.
Джуд. - Макс.
Приятно ми е!
Тъй като си новодошъл по нашите земи,
бих могъл поне да ти покажа академично гостоприемство.
Наздраве!
Добре дошъл в инкубатора!
Какво би сторил, ако запея фалшиво?
Благодаря. - Ще станеш...
... и ще си тръгнеш ли?
Крис. - Послушай...
... и ще ти попея. - Благодаря.
Но не фалшиво. - Ето.
Ще се справя с приятелска помощ.
Ще се надруса с приятелска помощ.
Споко! - Задръж.
Не е възможно!
Аз няма да имам деца!
Наистина ли? - Да.
Помисли. Не е ли нарцисизъм?
Да създадеш свое копие...
„Взел е очите на баща си.”
„И устните на майка си!”
Отвратително е!
А защо не си осиновиш?
Люси!
Вечер, когато другите се забавляват,
аз седя сама.
Не след дълго
на теб ще се отдам.
Откакто ме напусна, съм съвсем сама.
А сега се връщаш. У дома се връщаш.
И всичко наред ще е, аз знам.
Кога? - Другата седмица.
Ще им дадат отпуск, преди да заминат.
БРУКЛАЙН
Любимото ми време от деня!
Виж ги! Готина мацка! - Емили!
Здрасти. - Макс!
Прокурорска възраст.
Как си? - Добре.
По дяволите! - Перверзник!
Що? Някои са готини?
Емили откога има цици?
Емили!
Джуд ще е с нас в Деня на благодарността.
Ние не го празнуваме. Важен ли е?
Мила американска традиция!
Да... Празнуваме деня,
индианците са поделили храната си с първите заселници.
От благодарност сме ги избили
и заточили в пустошта.
Аз съм Люси.
Не намерих стиковете си в килера.
Питай. - Щеше да откажеш.
В Принстън не играят голф.
Да.
Но аз така си почивам.
Стрелям с топки за голф.
Лекциите ме изтощават.
Какви лекции? Скъсаха го на два изпита.
Това модно ли е?
Кое?
Липсата на прическа. - Отива ти да си хермафродит.
Ама че глезени деца!
Докато следвах в колежа, миех чинии.
Оттогава не си измил ни една. Още плънка, Джуд?
Стомахът ми е пълен.
Знаеш ли колко струват таксите?!
Стига! - Чичо Теди,
татко няма да плаща дълго.
Напускам колежа. - Сосът...
Глупости! - От мен
учен няма да стане.
Какво ще правиш?
Ще си купиш раздрънкан фургон
и ще обикаляш като Джак...
Как се казваше? - Керуак.
Мамо! - И аз чета!
Ще взема колата ти, татко. С климатик и стереоуредба.
Макс, прекаляваш!
Поне веднъж бъди сериозен!
Какво възнамеряваш да правиш?
Защо все това ме питате?
„Какво ще правиш? Боже, какво ще правиш?”
„Правиш, правиш...”
Защо не ме питате какъв съм?
Защото за това се съди по работата ти.
Не, чичо Теди, работата зависи от личността ти.
Нали, Джуд?
Не е важно какво правиш,
а как го правиш.
Съжалявам, че чу това.
И у вас ли е така?
Не точно.
Аз живея с мама
и рядко говорим за образованието ми.
Макс каза, че търсиш баща си.
Напуснал си кораба без разрешение. - Така е.
Учудих се, като видях адреса в Принстън.
Въобразих си, че е втори Айнщайн.
А се оказа, че и той е работник като мен.
Как мина срещата?
Добре.
Не ме покани на гости.
През половината от съзнателния си живот го мразех.
Зарязал е мама, докато още съм бил в корема й.
Не съзнавах колко лесно ми е било.
Ние сме съвсем... нормални.
Така ли?
Вечерята беше оживена.
Кога ли ще почнат да се замерят с чинии?
Десертът! - О, десертът! Добре.
Боже! Имаш идеални зъби!
Сериозно. Идеални са.
Ливърпулци имат ужасни зъби.
Стърчат във всички посоки. Гадост!
Нямате ли скоби?
Имаме. С тях свързваме разни неща.
Винаги е така, щом се прибера.
За какво ли си говорят, като ме няма?
Главно за теб.
Джуд, много съжалявам.
Ще те забавляваме.
Той е моряк. Трябва му бар, бой и бардак.
Видях едно лице. Не мога да забравя срещата ни.
Тя е тъкмо за мен.
Искам целият свят да разбере за нас.
Не.
Благодаря.
Да!
Какво ще правиш, ако не следваш?
Ще постъпя като себеподобните си.
Ще ида в Ню Йорк. Още днес.
Защо бързаш?
Тук ми харесва.
Най-интересното явление тук бе,
когато сложиха боулинга. А аз ще отида в Гринидж Вилидж.
Музика, дрога, оргии...
Ще бъде върхът!
Да!
Тя има гадже.
Добре. И аз имам гадже.
НЮ ЙОРК НАПРЕД
Как не!
Няма да отседна тук!
Вие ли се обадихте?
Да. Видяхме обявата в „Рат магазин”.
Добре. Влизайте.
Там е кухнята.
Това е дневната,
холът, стая.
Предишният ми наемател
свиреше на саксофон и денем спеше, а вечер го нямаше.
И ние ще правим така.
Ще се наложи, защото съм певица.
Не бива да се будя преди 2 ч.
Някой може да спи тук.
Искам предплата за две седмици. Става ли?
Да, няма проблем. - Изглеждате порядъчни.
Но може да сте убили баба си с чук.
Всъщност сме студенти.
Джуд. Макс.
Сейди.
Там съм. Вход забранен.
Известна ли си? - Стига!
Не още.
Физиономисти ли сте?
Да, мисля, че да. Защо?
В банята ви няма огледало.
Боже! Бива си я! - Да!
А не е в първа младост.
Ще ти дам парите за наема, щом си намеря работа.
Не се притеснявай. Важното е, че сме тук.
По-живо! Хайде!
Дръпни се!
На земята! Долу!
Внимание!
Влакът за Ню Йорк в 7,05 ч.
тръгва от 20-и коловоз.
Влакът за Ню Йорк тръгва от 20-и коловоз.
Виж.
Погледни!
„Рат”!
Какво правиш?
ТЪРСИ СЕ КИТАРИСТ
КАФЕНЕ „Ъ?”
Десмънд, търсят те!
Здравейте.
Харесва ми.
НЮ ПАРАДАЙС
„Застани на главата си.” Тя пита: „Що?”
„Да видя дали ми отива брада.”
Махай се! - Боже!
Сам ли си пишеш песните?
Да.
Имам 20 в бележника
и десет в главата си.
И почти нищо друго?
Вече е важна само музиката.
Ако е много силна, държи демоните в покой.
Привет! Коя си ти?
Прюдънс. - Откъде си?
Отникъде.
А преди това?
От Охайо.
Живеех с един тип отсреща.
Той ли те насини?
Сбърках с него.
Откъде се появи?
Влезе през прозореца на банята.
Благодаря.
Щом искаш да заминеш,
защо не дойдеш с нас в Европа?
Предпочитам да съм с Макс.
В Ню Йорк ли?
Да прекарам там лятото преди колежа.
Не ми се мисли как я кара той.
Събира се със съмнителни типове.
Сигурно е заобиколен от похотливи наркоманки.
Мамо!
Познаваш ме! Аз дори не пуша.
И големият град няма да ме промени.
Не е ли страхотна?
Невероятна!
Хазяйката ни.
И ти ли живееш с брат ми? - Да, с Джуд ме приютиха.
Но вече не спя с тях.
Благодаря.
Люси?
Харесва ли ти в Ню Йорк?
Още не съм го видяла. Дойдох преди 3 часа.
Така ли? - „По бойс”!
Да излезем на чист въздух.
Искаш ли? - Още една песен?
Добре, давай!
Тук е претъпкано!
Гаджето ти не се зарадва, че живеем заедно.
Не ми е гадже.
Просто ми е добра приятелка.
Мислех, че ще се върнеш у дома.
Не, тук ми харесва.
Макар че не съм тук.
Без виза практически не съществувам.
Това е вълнуващо. Особен вид свобода. Разбираш ли?
Хей!
Какво ти е?
Разбрах какво е станало.
Да.
Но...
Преди да тръгна, получихме писмо за Макс.
Още не смея да му го дам.
ДЕЛИКАТЕСЕН МАГАЗИН
Джоу-Джоу, измий пода. - Отврат!
Страхотно! Добър звук вадиш.
Не биваше да напускаш колежа.
Сестра ти е права. Щеше да ти е по-лесно.
Баща ти е адвокат. - Какво пише, Макс?
На седми да се явя в донаборен център.
Гадост!
Прихвани заразна болест.
По мое време пробваха какво ли не.
Бил си в казармата? - Нямаше друг начин.
Взеха ме на 17 г.
Кажи, че си гей. Не ги обичат.
Или че си педофил и искаш да идеш в селата
и да почнеш да насилваш момиченца.
Помня един пич,
който ядеше цвекло.
После сякаш пишкаше кръв.
Може ли сметката? - Ей сега.
Какво им става? - Успокой се.
Братът на един приятел се нагълта с памук.
Защо?
На рентгена е като петно.
От дрога. Такива не вземат. - Искаш да се дрогира?
Не, но може да му надупчим ръката.
С ръждива игла. Да се инфектира.
Може да подейства. - Ще е гадно.
Макс? - Макс, какво правиш?
И да я изгориш,
пак трябва да се явиш.
Даниъл замина с желание.
Смяташе го за свой патриотичен дълг.
Аз го подкрепих.
Гордеех се с него.
Явно беше извършил подвиг,
защото го погребаха с медал.
Не е нужно да ми казваш.
Искам.
Не мога да го забравя.
Той беше първото ми гадже.
И първият близък, когото загубих.
Не бях ходила на погребение.
Много ме е страх за Макс.
Виж, никой няма да стреля по него.
Той е много хитър. Все ще намери начин да се отърве.
Дано да си прав.
Прав съм.
Обичам го.
Вие трябва ли да ходите в казарма? - Вече не.
Аз не влязох заради работата.
Трябвало е да учиш.
Да.
Но нямахме пари.
И се присъединих към работническата класа.
Ела.
Ела де.
Приближи се.
Искам да предам очите ти.
Чупка! Това е градска собственост.
Мамка му! - Моля?!
Той превърна стената в изкуство.
Искате ли да сляза?
Елате. Няма да си напрашите ботушите.
Кретен!
Не си навличай неприятности!
Да вървим! - По-бързо!
Джуд! Хайде! Да вървим!
Ако в теб се влюбя,
ще ми бъдеш ли верен?
Ще ми помогнеш ли да разбера,
защото съм опознала любовта
и разбрах, че тя изисква
не само да се държим за ръце.
Ако ти отдам сърцето си,
трябва от самото начало да съм сигурна,
че ще ме обичаш повече от нея.
Ако ти се доверя,
моля те, не бягай и не се крий.
Ако те обикна,
не наранявай гордостта ми като нея.
Не бих издържала на болката
и ще се натъжа, ако новата любов се окаже напразна.
Значи, така?
Да, така.
Като неин брат, мисля, че заслужава нещо по-добро.
Макс, излез!
Знам, че сте запленени от любовта, но трябва да ви кажа,
че имам среща с Чичо Сам.
ИСКАМ ТЕ
Искам те...
Толкова силно те искам.
Толкова много те искам,
че ще полудея.
200 ПАТРОНА 7,68 ММ - М-13
Има ли причина да не служиш?
Аз съм хомосексуалист, пацифист и болен от рак.
Но не си дюстабанлия.
Най-много ме вбесява, че се нагълтах с памук,
а не ме снимаха на рентген.
Още не е късно. - Да ида в затвора или в Канада.
Никакъв избор не е.
Може никога да не се завърна.
Изборът ми се свежда до тясна килия или безкрайна тундра.
В Монреал е готино. - Там говорят френски.
Научи го. Или умри.
Сейди дали знае?
Какво?
Да видим.
Как не! - Страхотен си!
Стига, Сейди! Какво?
Това е моята лента. - Не мога да я нося.
Ще ми съсипе прическата.
Да?
Яко! - Нищо не казвай!
Какво има, Макс?
Прюдънс! Излез, скъпа.
Обичаме те.
Откога е там? - От снощи.
Хайде! - Какво става?
Прюдънс. Пада си по мен.
Скъпа Прюдънс,
излез да поиграем.
Мила Прюдънс,
поздрави новия ден.
Слънцето изгря, небето е синьо.
Красиво е. Като теб.
Сейди, трябва да тръгваме. - После.
Г- н президент, колко деца погубихте днес?
СПРЕТЕ ВОЙНАТА
Нашето оръжие е гласът ни. Обединени, ще победим!
КРАЙ НА ВОЙНАТА ВЪВ ВИЕТНАМ
Точно така!
Можете да смачкате идеалистите, но не и идеите им!
Американците настройват и приятелите си срещу себе си.
Омразата в сърцата на виетнамците
расте с всеки изминал ден.
Америка вече няма да е символ
на революцията, на свободата и на демокрацията,
а на бруталния империализъм!
САЩ - ВЪН ОТ ВИЕТНАМ
Люси! Не се притеснявай.
Няма да загина.
Може да не замина на фронта.
Ще играя карти, ще се боксирам.
Погледни! Навсякъде е същото.
Президентът може да размисли и да спре войната.
Тя е неморална!
По-скоро. - Да, ще стане.
Пако, това е Люси Кариган.
Приятелка. Не следва.
Но се интересува от дейността ни.
Пако. - Приятно ми е!
Как разбра за нас?
Слушах ви на мирния поход и бях трогната.
Ще дам стаята на Прюдънс под наем.
За бога, Макс!
Тя си е такава. Ще се върне.
Няма два часа, а ти си издокарана. За кого?
Отивам на среща. - Ще се молите ли?
Да, за покварената ти душа.
Прибери ми блузата, като я свалиш. - Слушам.
Какво беше това?
Д-р Робърт.
Рекламира книгата си.
Кажи на другите.
Довечера ще правим купон. Ела.
Ще празнуваме.
Още не съм приела.
Да сключим договор.
До един месец ще започнеш записи.
Чудесно, но трябва да поговоря с момчетата.
Не, не трябва.
Къде сме? - При издателката на д-р Робъртс.
Ето я - Луна!
Бил, радвам се да те видя!
Луна Парк.
Тук е невероятно. - Това е Сейди.
Прекрасна певица и бъдеща звезда, ако дойде при мен.
Виж! Розов пунш!
Наздраве!
Не слушаш. - Китарата бави.
А не бива. - Оркестърът изостава.
Дами и господа, представям ви д-р Робърт!
Времето не е с нас, приятели.
Изплъзва ни се от ръцете.
Бързо трябва да преодолеем глупостите.
Но няма смисъл да си блъскаме главата в стената.
Нека системата да пропадне сама.
Никога не пречи на другите.
Не искам да ти се меся, Ню Йорк,
но на другия бряг сме по-напред от теб.
Преминахме от „случващо се”
на „случило се”.
Амин!
ОТВЪД
Добре. Добре.
Обичаме хората. Обичаме хората. Ние обичаме хората.
СТРАНЕН ТОВАР
Къде сме?
Не знам. Нямам представа как се озовахме тук.
Какво е това?
Щабът на Лигата за духовно избавление.
Домът на д-р Гиари.
И той като мен е извън закона. Навигатори сме.
Авиатори сме.
Мастурбиращи алигатори.
Бомбардировачи безстрашни и неплачещи.
Разширяваме границите
на трансцедентното възприятие.
Странното е, че още не сме се срещнали
на тази или на друга планета.
Няма да ви приеме. - Да не е болен?
Каза, че е зает.
Предадохте ли му,
че сме изминали 5000 км заради него?
Качвайте се в автобуса! - Какво?!
Връщате се в Калифорния.
Сега дойдохме.
Не всички сме от Калифорния.
Какво да ви кажа... Тръгвайте със или без автобус.
Сайонара! - Майната ти!
Страхотно!
Скоро влизам в казармата, а...
Всъщност къде сме? - Няма значение.
„Аз съм аз, както ти си той или ти си аз, заедно сме.”
Много добре казано.
Щом никой е всеки, значи някой може да е който и да е?
Чувате ли музиката?
Къде отиваме? - Откачаме.
Хайде! Насам!
Къде ме водите? - В заешката дупка.
Искам да нахраня кравите. - Хайде!
О, боже, Джуд!
Огромен е!
Заради г-н Кайт
ще ви покажем изпълнение на трамплин.
Сем. Хендерсън за панаира на Пабло Фанке пристига.
Гледали ли сте го? Страхотно е!
Над хора и коне, и обръчи,
през стена от пламък
г- н К. ще се опълчи на света.
При сините! Те са страхотни. Премръзнали са.
Трябва да ви сгрея.
Това да не е Прюдънс?
Тя е!
Прюдънс!
Здравейте.
Беше страхотно!
И много странно.
Миличка! - Радвам се да ви видя.
И ние - теб. - Запознайте се с Рита.
Тя е жена каучук.
Тъй като земята е кръгла,
аз се въртя.
Тъй като вятърът е силен,
отнася ми ума.
Любовта е стара, любовта е нова.
Любовта е всичко. Любовта си ти.
Кръв! Долу!
Долу!
Кога свършваш?
Не знам.
Обичам те.
Нещо в походката й ме привлича
не както другите ми любовници.
Нещо в начина, по който ме ухажва,
ме кара да не я оставям.
Знаеш ли, аз вярвам, и то как!
Питаш ме дали любовта ми ще нарасне.
Не знам.
Постой, и ще си покаже.
Не си уцелил лявото ми зърно.
Така ли?
Ти лежеше настрани,
а аз бях далеч.
И не го виждах.
Колко е часът?
Май че 11. - Трябва да тръгвам.
Дойде в 2,30 ч.
Професорите ни работят за военните.
Не знаех.
В университета ще протестираме.
Трябва да сме по-радикални.
Не само да раздаваме листовки,
да лежим по улиците и да закичваме полицаите с цветя.
Пако дали ще те пусне на концерта на Сейди тази вечер?
Ще го попитам.
Гледай да дойдеш.
СЕЙДИ И „ПО БОЙС”
Сега ли ми го казваш?! А другите?
Казах ти отдавна. - Значи край?
О, скъпи!
Моля те, повярвай!
Никога няма да ти навредя.
Повярвай ми, като ти казвам,
че няма да ти сторя нищо.
Изоставиш ли ме,
сама не ще се справя.
Съмнявам се.
Повярвай ми, когато те моля.
Не ме оставяй сама.
Какво става?
Когато ми каза,
че не ти трябвам...
Не е възможно!
Къде отиваш?
Къде спряхме?
Точно така! Не ми трябваш! Ще ти го докажа!
Какво стана? Къде отиде Сейди?
Соло. Ще пея соло.
Как е? Нали не прекъсваме творческия процес?
Натюрморт?
Да...
Защо го носите?
Ти нямаш, а аз имам два.
Къде да го сложа?
Там е добре.
Предават на живо от Виетнам.
Ще е по-различно,
като вкарат войната в хола ти.
Чудесно, но това не е хол.
Тук работя.
Съжалявам, но явно е увлечен в работата си.
Готово!
Опитай да сложиш външна антена.
Тръгвам. Ти тук ли ще си?
Да.
Щабът в Сайгон обяви,
че са дошли още 5000 войници,
с което броят им е нараснал на 500 хил.
Южновиетнамските градове
дадоха рекорден брой жертви.
Загинаха 416 американци,
а 15029 бяха ранени,
с което броят на жертвите в най-дългата война
нарасна на 30057 души.
Намерих си работа.
Казаха, че ще ми платят.
Мислех, че ще се зарадваш.
Каква работа?
Ще правя логото на фирмата на Сейди.
Ягода.
Сещаш се - червена, сочна, секси.
Схвана ли? Или не?
Защо се държа така с Пако?
Да беше поговорил с него. Той е умен.
Всеотдаен, ангажиран...
Сваляч. - Какъв?
Сваляч. Донжуан.
Съблазнител на уязвими жени.
Джуд, ти въобще не го познаваш.
У вас винаги има към 50 души.
Един ближе марки, а другите 49...
Те са жени. - Не преувеличавай.
Не преувеличавам.
Готвим революция.
А ти рисуваш заврънкулки и картинки.
Не исках да кажа това. - Така ли?
А какво?
Съжалявам, но не държа мегафон, а четка.
Поне го изслушай.
Но теб никога няма да те мобилизират.
Нито теб, Люси.
Бих легнала пред танк,
за да спра войната и да върна Макс.
Така ли? Не става така.
И смяташ, че няма нужда да опитвам?
Не казах това.
Може би ще ни чуят, когато и тук почнат да падат бомби.
Казваш, че искаш революция.
Знаеш ли...
Всички искаме света да променим.
Какво правиш? Сега не ми е до това!
Твърдиш, че е еволюция.
Знаеш ли...
Да, всички искаме света да променим.
Джуд, моля те, недей!
Но когато говориш за разрушение,
мен не ме брой.
Какво търсиш тук? - Сега не е моментът.
Всичко ще е наред.
Изведете го. Благодаря. - Съжалявам.
Да вървим.
Не съм го виждала такъв.
Върви си, приятелю. Хайде.
Джуд! - Кой е тоя кретен?
Боже!
Как си?
Разкарайте тоя смешник оттук!
Изведете го!
Не го бийте!
Добре де, добре!
Какво ти става? Защо правиш така?
Беше на балкона.
Не чухме изстрела.
Повечето бяхме долу.
От местопрестъплението
е избягал добре облечен бял мъж.
Това доказва,
че всички хора са родени равни.
Мемфис е объркан и шокиран град.
Никой не може да повярва.
Преди малко повече от час
беше прострелян д- р Мартин-Лутер Кинг.
Закаран е в болницата „Сейнт Джоузеф”,
но е починал от огнестрелна рана във врата.
До гуша ми дойде от насилие.
От войната във Виетнам!
Гледам ви
и виждам задрямалата ви любов,
докато китарата ми горко плаче.
Гледам пода
и виждам, че не е метен.
А китарата ми горко плаче.
Не сега! Какво става? И на китара не може да свири!
Разстроена е. Колко пъти...
Ако Тони не я оправи, утре вечер няма да пея.
Стига, Сейди! Турнето е към края си.
Намери ми добър китарист.
Новият няма ни душа, ни слух!
Само минавам
ПСИХОДЕЛИКАТЕСИ
Ще се качиш ли за още по едно?
Сейди няма да е там.
По-добре иди при Люси.
Да.
Тя сигурно се бори за каузата си.
Май и ти се бориш за нея.
Нямам такава. Там е проблемът.
Думите текат като безкраен дъжд в хартиена чаша.
Изнизват се покрай мен
и отлитат във вселената.
През съзнанието ми преминават локви от тъга и вълни от радост.
Обземат ме и ме галят.
Нищо няма моя свят да промени.
Образи от накъсана светлина
танцуват пред мен като милион очи
и ме призовават през вселената.
Мисли лъкатушат като неуморен вятър в пощенска кутия.
Слепешком се лутат и търсят пътя през вселената.
Стачка! Стачка!
СТАЧКА
КОЛУМБИЙСКИ УНИВЕРСИТЕТ
Не! Не!
Люси!
Джуд! - Люси!
Умри! Умри!
Имате посетител.
Какво търсиш тук?
Обади ми се една твоя приятелка.
Каза, че си загазил, и дойдох.
Как си?
Казах, че съм американски гражданин, а ти си ми син.
Какво отговориха? - Искат доказателства.
Нямам.
Убедих ги да не повдигат обвинения за бунта,
но остава имиграционният проблем.
Значи ще ме екстрадират?
Боя се, че да. - Мамка му!
Все пак ти благодаря за усилията.
Каза ли на майка си, че си ме видял?
Не още.
Но... ще й кажа.
Виж ти кой се е завърнал!
Как си, Джуд? - Добре.
Кога тръгна с Фил?
Две седмици след като спря да пишеш.
Радвам се за теб. И вече чакаш дете.
Това е чудесно!
Как се казва? - Кой?
Тази, заради която спря да пишеш.
Люси.
Беше ни хубаво за известно време.
Но ми изглежда нереално.
Това достатъчно ли ти е?
Радваш ли се?
Да. Много се радвам, че се върнах.
Почти нищичко не й убягва.
Другата седмица ще дойда пак.
Трябва ми доза, защото затъвам.
Майката игуменка направи фалстарт.
Щастието е горещо дуло.
Когато те държа в ръка
и усещам спусъка ти под пръста си.
Не знаеш ли? Никой не може да ми навреди.
Това не е мирен поход, а нещо много по-лошо!
Кучетата и насилие...
Хората, с които се движиш, са радикалисти.
Трябва да са такива. Ти също. Всички трябва да сме радикалисти.
Даниъл е мъртъв, а Макс е откачен.
Войната продължава и никой не чува.
Аз те чувам. - Не.
Просто не искам да ти се случи нещо.
Виж, мамо... Не плачи.
Моля те, не плачи.
Всичко ще се оправи, обещавам!
Няма проблем. Затварям.
ПЕНТАГОНА
Затвори.
Мислех, че другите хвърлят бомби.
Благодаря.
АМЕРИКАНСКИ РАДИКАЛИСТИ УБИТИ ОТ САМОДЕЛНА БОМБА
В мъртвилото на нощта пее кос.
Счупените си крила вземи и да летиш, се научи.
Цял живот
само чакаш
сгоден момент.
Лети, косе!
Срещу светлината на тъмната и черна нощ.
Заповядай. - Благодаря.
Последни поръчки.
Ей, Джуд, не тъгувай.
Тъжна песен с радост изпълни.
Не забравяй да я допуснеш в сърцето си.
Тогава ще ти олекне.
ИМИГРАЦИОННИ СЛУЖБИ
ПРИСТАНИЩЕ НЮ ЙОРК
Макс!
Не изглеждаш зле.
От врата надолу функционирам добре.
Тя знае ли?
Не си й казал. - Не съм.
Чудесно!
Аз съм братовчедът Бруси.
Предавам на живо от покрива на света със...
Това Сейди ли е? - Да!
Закъсняваме!
Не ме разочаровай.
Никой не ме е обичал като него.
И ако някой ме обича като нея...
О, като нея!
Да, тя ме обича.
СТРОБЪРИ ДЖАМЗ
Да! - Здравей, Прюдънс.
Как си? - Добре дошъл!
Къде е Люси?
Не знам. Идва.
Даде ли й адреса? - Да. Май я видях на улицата.
По дяволите!
Да вървим.
Разпръснете се!
Край! Да вървим!
Нямате разрешително! Нарушавате реда!
Хайде! - Благодаря.
Всичко свърши!
Слизайте! - Радвам се, че се върна.
Да!
Да си вървим. Хайде!
Спокойно! - Вървете.
Да, да. - Радост. Щастие.
Непризнати певци, а?
Къде е Джуд? - Не знам. Къде е сестра ми?
Сигурна съм, че я видях.
Какъв е проблемът?
Не ме пипай!
Нищо не можеш да направиш.
Нищо не можеш да изпееш.
Какво?
Нищо не можеш да кажеш.
Но можеш играта да се научиш да играеш.
Кой е това?
Джуд ли? - Джуд е!
Нищо не можеш да направиш.
Нищо не можеш да спасиш.
Само с времето да се научиш да бъдеш себе си.
Лесно е.
Вие също. Да вървим!
Трябва ти само любов.
Разкарай се! - Остави го!
Хайде! Дръпни се от пътя ми.
Да вървим!
Включи го.
Добре! - Благодаря.
Чудесно!
Пуснете ме! Трябва да се кача!
Не мога да повярвам! - Не може на покрива.