Un gigolo american
- Julian ! - Bună !
- Ai venit tocmai până aici ? - Da.
A trebuit să las pe cineva la plajă.
- Am zis să trec. - A trecut mult.
- Bună ! - Bună !
Bună, fetelor !
Adică n-ai fost la Rio în weekend ?
- Nu le da atenţie. Sunt geloase. - Nu le dau.
Te-am căutat toată ziua.
Da, am primit mesajul. Aranjamentul ?
Diseară. E o femeie din Charlottesville.
Vine să parafeze o negociere pentru proprietatea soţului.
- E o premieră ? - Da.
Se vede cu avocaţii dimineaţă.
Vor un şofer.
Se droghează ?
Nu, nu se droghează.
1.000 de dolari, da ?
600 pentru mine.
Julie, nu începe iar !
Dacă vrei jumi-juma, ia-l pe Mike
sau pe unul dintre analfabeţii care-ţi plac aşa mult.
Nici nu discut dacă nu împărţim pe jumătate.
Mi-ai luat deja clientela fidelă.
Aşa e corect. E corect.
Nu e corect, Julie, dar n-am de ales.
Ai multe de ales.
Poţi lucra în continuare cu perverşii ăia
- care nu ştiu... - Uite cine vorbeşte !
Bine. Jumi-juma.
Pe cine ai lăsat la plajă ?
Chiar eşti curioasă.
Julie, de ce-mi faci asta ?
Mai ştii pe cineva cu trecere în Country Club L.A. ?
Nu vorbesc de Hillcrest, de Riverside sau de Riviera.
Trebuie să plec. Lasă-mi detaliile într-un mesaj.
Nu vrei să te bronzezi puţin ?
Sigur le-ar plăcea şi fetelor.
Nu, mersi. Sub nicio formă. Pe curând !
Cum îţi merge cu limba suedeză ?
Bine.
Vrei să te ajut ?
Ascultaţi înregistrarea şi repetaţi ceea ce auziţi.
Ascultaţi şi apoi repetaţi.
Nu mă interesează.
Cât mai avem de mers ?
E prima ta vizită ?
Bine.
Da ?
Bine, fă-mi legătura.
Leon ! Salut !
Julie, amice, ascultă,
nu-mi place să te deranjez, dar trebuie să mă ajuţi.
Făcusem un aranjament în Palm Springs pentru Joey
şi nenorocitul a dispărut. Nu e de găsit nicăieri.
Nu pot.
Acum mă tund. Am altceva programat după-amiază.
Amice, e o chestie de două ore !
- Plus drumul. - Plus drumul.
Iei cinci sute de dolari. Termini repede.
Nu e nimic complicat. Hai ! Te rog.
Nu ştiu. Poate. Dacă am timp.
Îţi dau 50 de dolari.
Du-te naibii ! Crezi că fac acte caritabile ?
Stai aşa o clipă ! Care pe care ajută ?
Cine a sunat pentru un înlocuitor ?
Bine. Îmi pare rău. Mulţumesc.
Cu mare plăcere.
Scuzaţi-mă.
Vă deranjează dacă-mi dau jos chipiul ?
Sigur că nu.
Mulţumesc.
Cred că ştiu hotelul ăsta mai bine decât propriul apartament.
Aici vin şi stau toţi oamenii importanţi.
Am lucrat la piscină aici.
Vă pot ajuta cu ceva ?
Vă deschid sticla de şampanie.
- Nu trebuie să deschizi... - Julian. Mă numesc Julian.
Nu trebuie să deschizi şampania.
O să-ţi las bacşiş, nu te teme.
Doamne !
Scuzaţi-mă, doamnă Dobrun. Nu asta era intenţia mea. Am vrut...
Scuză-mă.
E prima dvs vizită în L.A. ?
- Mi-ai putea fi de ajutor. - Da ?
N-am mai fost pe aici de câţiva ani
şi eram curioasă dacă s-au mai deschis restaurante bune.
Ştii tu, unde merg celebrităţile ?
Păi...
Sunt mai recomandabile restaurantele mai cunoscute.
Ar fi Ma Maison, La Scala
şi Scandia.
Dintre cele noi, am auzit că Le Dome e chiar drăguţ.
Are mare succes.
Mi se face sete numai când te văd stând acolo.
Acum poţi deschide şampania.
Toarnă-mi un pahar
şi lasă sticla la îndemână.
Da, i-a plăcut povestea cu băiatul de la piscină.
Ne vedem iar mâine după-amiază.
Da.
Bine, Anne. Da. Şi eu te iubesc.
Mesaj pentru dna Anderson.
- Dna Anderson, la recepţie ! - Frumoaso !
- Bună ! - Îmi dai celălalt sacou ?
- Sigur. Poftim, Julian. - Mersi.
- Bună seara, dle Kay. - Vince. Ce faci ?
Bine. Mă bucur să vă văd.
Apoi a avut tupeul să se dea la soră-mea...
- Nu e cel mai avantajos post. - Da.
- Întâlneşti oameni... - Mersi.
Da, vreau un scotch cu gheaţă.
Nu, nu e.
V-am zis eu ! Se uită drept la noi.
Ce să fie ?
Nu, e-n regulă, Jim.
Je m'appelle Julian Kay.
Excusez-moi, Michelle Jost.
Dl Kay mai vrea un pahar.
Un Manhattan simplu cu gheaţă.
Da, dle.
- Vorbeşti engleza. - Tu vorbeşti engleza.
- M-ai păcălit. - Şi tu pe mine.
De când eşti aici, în Los Angeles ?
Aici locuiesc.
Aici locuieşti ? Nu înţeleg.
Nici n-ai cum.
Încerc să-mi amintesc franceza învăţată la şcoală.
De obicei repet cu o prietenă, dar n-a ajuns încă.
Tu de unde eşti ?
M-am născut în Torino, dar am studiat în Nantes.
Nu prea ai accent.
Da, am călătorit prea mult.
Te invidiez.
Ador călătoriile.
Obişnuiam să călătoresc mult, dar soţul meu e politician local.
Acum doar îmi exersez franceza.
I se pare elegant să aibă o soţie bilingvă.
Cred că are dreptate.
Unde mergi ?
Am făcut o greşeală.
Soţul meu e în New York.
Dar prietena ta ?
Nu aştept pe nimeni.
Tot nu înţelegi.
Ce să înţeleg ?
Cine sunt eu.
Cine eşti ?
Nu înţelegi nici cine eşti tu, de ce eşti aici.
Tu de ce eşti aici ?
Trebuie să plec.
Bine. Am o singură întrebare.
De ce te-ai dat la mine ?
Cum ziceam, am făcut o greşeală.
Te-am auzit vorbind în franceză.
Adesea, în hotelurile astea mari,
întâlneşti femei din ţări străine,
care pot avea nevoie de un translator sau de un ghid.
Şi te angajează ?
Da.
Câte limbi străine cunoşti ?
Cinci sau şase.
Plus limba internaţională.
Aşa e.
Păi...
Eşti un bărbat tare deosebit, nu-i aşa ?
Tu vorbeşti ?
Te-am văzut stând aici. Ai vrut să te abordez. Am făcut-o.
Ştiu ce văd.
Mie cât mi-ai cere ?
Pentru ce ? Ca translator sau ca ghid ?
Nu.
Pentru o singură partidă de sex.
Acum tu greşeşti. Nu fac aşa ceva.
Nu faci, nu ?
Şi eu ştiu ce văd, monsieur Kay.
Mi-a făcut plăcere să vorbim, madame Jost.
Las-o aşa. Bonne chance !
Uite ce e, dle, s-a făcut o greşeală.
Nu mă încurc cu poponari.
Nu despre asta e vorba.
Şi nici cu cupluri.
Nu, nu înţelegi.
E vorba doar de soţia mea, Judy. Nu de mine.
- Doar de ea. - Bine.
- Dar pot privi. - Sigur.
Vrei ceva de băut ?
Nu încă.
Aş vrea să fiu plătit acum.
Sigur.
- Îmi place să şi discut după aceea. - Sigur.
Bună, Judy !
Eşti o doamnă foarte sexy, o femeie foarte atrăgătoare.
Eşti foarte drăguţă. O să-ţi placă de mine.
Îmi dau seama.
Fiindcă eu te plac. Te plac.
Relaxează-te şi închide ochii.
Relaxează-te şi goleşte-ţi mintea.
Nu te mai gândi la nimic.
Pot să am grijă de tine. Ştiu ce-ţi doreşti.
Aşa. Închide ochii.
Uită-l pe el.
El n-are niciun amestec. Suntem doar noi.
Nu, din spate.
Trebuie s-o iei din spate.
Bine, iubire, întoarce-te pe burtă.
Relaxează-te, nu-ţi face griji. Lasă totul în seama mea,
fiindcă o să am grijă de tine. O să am grijă de tine.
O să te excit. O să te excit foarte tare.
Ştiu să fac asta.
Acum pălmuieşte-o !
Pălmuieşte târfa !
Salut, Leon !
- Ce faci, Julie ? - Bine.
Vreau să-ţi mulţumesc că m-ai ajutat, Julie.
L-am găsit într-un final pe Joey, pitit cu un iubit de-al lui,
trăgându-şi-o. Ştii cum e. Nenorocitul !
Bună, Julian !
- Bună ! Adu-mi un Perrier. - Bine.
Bine.
Ai făcut impresie bună în Palm Springs. Te vor iar.
Serios. Te vor iar săptămâna asta.
Eu n-aş cere prea mult. Sunt clienţii mei fideli.
M-ai minţit, Leon. A fost un număr greu.
Am uitat. Acum ai scrupule, nu ?
Nu-mi place să-mi revăd prea des clientele.
Devin posesive.
Eu nu pot aparţine nimănui.
E valabil şi pentru dra Anne ?
Care Anne ?
Nu ştiu de ce umbli cu boarfa aia proastă.
Uite ce e, Leon.
Are un aranjament pentru mine într-o săptămână.
Opt mii de dolari.
Tu mă poţi plăti aşa ?
Bine.
Mersi, iubire.
Încerc doar să te avertizez. Boarfa aia te va juca pe degete.
Chiar îţi pasă de mine, nu-i aşa ? Nu-i aşa, Leon ?
Îţi pasă.
Să ştii că rişti cam mult, Julie.
N-aş vrea să fiu în locul tău. Tu devii foarte îngâmfat.
Ceilalţi băieţi sunt mulţumiţi
cu o maşină, o casă pe colină, dar nu şi tu.
Bogătanele te aşteaptă aliniate, numere o dată pe lună,
o tură de piscină, o partidă de tenis şi un orgasm.
Încerc să te avertizez ca pe un prieten.
Dacă boarfele alea se întorc împotriva ta, s-a zis cu tine.
Eşti sigur ?
Te lasă cu buza umflată.
Da ?
Spune că mi-e amică ?
De unde mă ştie ?
Da, trimite-o sus.
Sunt Michelle.
- Cum m-ai găsit ? - N-a fost greu.
Te surprinde ?
Ce doreşti ?
Îmi imaginam că la tine acasă ai un covor roşu şi gros,
un pat mare, rotund, oglinzi pe tavan.
Un bordel.
Ăsta e apartamentul meu.
Femeile nu calcă aici.
- Ieşi în oraş ? - Da.
Cu treabă ?
Poate.
Nu e cam târziu ?
Pentru tine nu e cam târziu ?
Soţul meu e tot la New York. Sunt singură.
Îmi imaginam că ar fi mai uşor.
Ce ai spus ?
Am spus: "Îmi imaginam că ar fi mai uşor".
Ce să fie ?
Să fiu cu tine, să te am.
Ţi-am zis. Faci o greşeală.
De ce-mi faci asta ?
Ce fac ?
Mă umileşti.
Nu te umilesc.
Nu mai reuşesc
să-mi păstrez curajul.
Am venit aici.
Am aflat cine eşti, unde locuieşti.
Am venit aici la miezul nopţii.
Vreau să ştiu
cum ar fi să mă culc cu tine.
Am adus bani.
Ce altceva să mai fac ? Eu...
Eu...
Îmi place...
Nu vreau să ştiu.
Nu-mi spune asta.
Mă excit numai gândindu-mă.
Sunt excitat şi nici nu e ora 10:00.
Nu mă tachina. Iubire, mă tachinezi acum !
Trebuie să închid ca să mă descarc.
Da.
Da, mă ating.
Îţi place, nu-i aşa ?
Hai, iubire ! Nu spune asta !
Sunt excitat
vorbind despre mai multă plăcere decât ai avut în ani buni,
iar tu trebuie să aminteşti de o combină idioată de 1.200 de dolari ?
Cât câştigă soţul tău ? Cât scoate ?
Câteva milioane ?
Sigur că mă descurc şi fără ! Pot să ascult la radio.
Difuzorul s-a dus.
Lisa. Lisa, ascultă ce spui !
Ascultă ce spui ! Tu auzi ce spui ?
Mă aştepţi o clipă ? E cineva la uşă.
Bună dimineaţa !
Ce vrei la micul dejun ?
Cafea, suc de portocale, cornuri, ouă ?
Julian Kay.
Da, vreau două cafele, suc de portocale, cornuri...
Nu vreau ouă.
... o omletă şi o porţie de brânză de vacă.
Lisa, e chiarjenant !
Sunt excitat,
e plin de lume aici şi nu mai pot vorbi.
Bine, ne vedem pe la ora 17:00. Pa, iubire !
Ce părere ai ?
Despre ce ?
Ai ales bine să vii aici aseară ?
A fost cum te aşteptai ?
Nu, a fost ca şi cum chiar aş fi făcut dragoste.
Nu sunt obişnuită...
Nu la asta mă aşteptam.
Mai ştii ce ai spus aseară ?
Da.
Dacă licitez, trebuie să cumpăr, nu ?
Da.
Cel pe care-l vreau e chiar acolo. Iată-l !
Ce scrie ?
Am văzut unul identic la Madam Wu.
Perioada iacobină. Sfârşitul secolului al XVII-lea.
E estimat la un preţ între 4.800 şi 5.200 de dolari.
Ăsta a fost modificat. Are adeziv pe el.
Da.
Nu ştiu.
Eu cred că se va da cu 5.000 de dolari, poate 5.500.
E un exemplar grozav, dar nu e un chilipir.
La 4.800 ar fi chilipir. Ce zici ?
E perfect pentru camera de oaspeţi, dar nu ştiu.
Am văzut un cufăr George al III-lea pe aici, pe undeva,
la 2.200, 2.300 de dolari.
Sunt mulţi bani, dar e o investiţie bună.
E frumos lucrat.
Cred că cel mai avantajos ar fi setul acela de prost gust,
dacă nu licitează japonezii. Ce e ?
- Vezi ce văd şi eu ? - Cine e ?
E văduva lui Randolph Sloan.
- E acţionară în compania lui Jim. - Mai trăieşte ?
O să vină direct la noi.
Aşa se duce setul decorativ.
- Ce o să mă fac ? - Nu ştiu.
Hai, Lisa, trebuie să ne înfruntăm duşmanul înainte să ne înfrunte el.
Lucille !
Cât mă bucur să te văd ! Vinzi sau cumperi ?
- Doar mă uit. - Ce drăguţ !
Iată un set decorativ deosebit acolo !
Lucille, el e Willem Shoenvelt.
Mă ajută să-mi redecorez casa de oaspeţi.
O mare onoare, doamnă !
Rochia ! Uită-te ce rochie ! E o rochie frumoasă.
Se asortează cu faţa. Sunt ambele bej.
Willem !
Doamnă !
- Ce se întâmplă aici ? - Nu ştiu. Îmi pare foarte rău.
Willem !
Lisa, trebuie să plecăm. Auf Wiedersehen !
- Ai văzut ce faţă a făcut ? - Nu pot să cred ce-ai făcut !
Soţia unui om de afaceri local ucisă în casa din Palm Springs
Aş vrea să se întoarcă soţul tău !
- S-a întors. - Bine.
Mă gândesc întruna la tine.
Eşti puţin atent ?
Ce-ai mai făcut ?
- Când ? - Azi-dimineaţă.
M-am plimbat.
Am condus până la Anaheim, apoi spre Long Beach.
Am alimentat singură maşina în Long Beach.
Apoi am venit aici.
Ştii tu, Michelle,
eu nu sunt o problemă a ta.
Şi, cu siguranţă, nu sunt nici soluţia problemelor tale.
Am adus bani.
Nu...
Nu vreau banii tăi.
Atunci o să-ţi cumpăr ceva.
O să-ţi cumpăr combina aceea.
Am combină.
Atunci ce vrei ?
Haide !
- Cum ? - Mergem în camera mea.
Bulgari. Îl vrei ?
Nu.
Bine, fiindcă n-o să-l primeşti.
Spune-mi totul despre tine. Chiar acum.
Doamne ! De ce ?
Nu ştiu. Pare important.
Tocmai am făcut dragoste, nu ?
Da.
Atunci ai aflat tot ce e de aflat.
E o prostie asta. De unde eşti ?
Nu. Sunt de peste tot.
Sunt din acest pat.
Orice-ar merita să ştii,
poţi afla dacă mă laşi să fac dragoste cu tine.
Nu e adevărat.
De ce te culci cu femei mai în vârstă ?
Prefer femeile mai în vârstă.
De ce ?
De ce-ai aduce la orgasm o liceană oarecare ?
O adolescentă care se excită la filme şi merge acasă să se masturbeze.
Nu există provocare.
N-are nicio valoare.
Seara trecută,
cea în care te-am cunoscut la hotel,
eram cu o femeie.
Mama cuiva.
Soţului ei nu-i mai păsa de ea.
Femeia aia nu mai avusese orgasm de vreo zece ani.
Mi-a luat trei ore s-o fac să termine.
O vreme am crezut că nu voi fi în stare.
După ce s-a terminat, am simţit că am făcut ceva ce a meritat.
Cine altcineva ar mai fi avut răbdare sau cui i-ar fi păsat s-o facă ?
Dumnezeule !
Nu sunt cătuşele pe care le purta soţia dvs
când a fost ucisă, dle Rheiman.
Pe acelea le-am găsit în birou.
Erau într-un fişet.
Împreună cu nişte vibratoare, palete şi nişte...
Ştiţi la ce mă refer.
Viaţa dvs intimă nu mă interesează nici pe mine şi nici secţia de poliţie.
Totuşi, felul în care a fost atacată nevasta dvs
ne indică faptul că criminalul e posibil să vă fi fost oaspete cândva.
Voi încerca să păstrez strict confidenţial ceea ce-mi spuneţi.
Totuşi, va trebui să-mi daţi informaţii detaliate
despre obiceiurile sexuale ale dvs şi ale soţiei.
Numele celor implicaţi, dacă e cazul. Da ?
Iartă-mă. Poftim ! Şi asta.
Deci primesc Armata Salvării. Mersi.
Da.
Dna Stewart.
Mă scuzaţi. Dl Julian Kay locuieşte aici ?
Sunt detectivul Sunday.
Sunt de la Biroul de Omucideri
şi am câteva întrebări.
Ce doreşti ?
Sunteţi dl Kay ?
Bună ziua ! Sunt detectivul Sunday. Ce faceţi ?
Intră !
Eu merg la Westwood. Vorbim acolo ?
- Sigur. - Îmi iau mai târziu lucrurile, Jill.
Anchetez crima Rheiman din zona Los Angeles.
Aţi auzit de caz ?
Da, a apărut în ziare, nu ?
Corect.
- Palm Springs. - Corect din nou.
Cred că am citit ceva.
Sigur aţi citit.
- Vrei o cafea ? - Sigur.
O să stăm în spate.
Ce făceaţi marţi seara ?
Marţi.
- Sau oameni. - Marţi seara eram...
Eram cu o prietenă la o prelicitaţie la Sotheby Parke Bernet.
Poate confirma ?
E vorba de o femeie influentă.
- Cred că ţine la intimitate. - Nu mai vreau asta.
... dacă asta înseamnă pentru tine, da ? Nu vreau !
Vino încoace !
Diferenţa mare de vârstă distruge iubirea.
Da.
Îţi plac trabucurile ?
Scuze.
Sunt suspect ?
Nu, dar va trebui să vă verific alibiul
ca să fiţi în siguranţă.
În legătură cu activităţile pentru familia Rheiman,
le eraţi translator sau şofer ?
Niciuna dintre astea. Era...
Era o chestiune mai personală.
Sunteţi prieteni ?
Nu chiar.
Nu chiar. Bine.
Atunci ce anume
făceaţi cu familia Rheiman sau pentru familia Rheiman ?
Nimic deosebit.
Conversaţii. Nu ştiu.
Îmi e greu să-mi amintesc lucrurile astea.
Întâlnesc multă lume.
Da. Vă înţeleg problema.
Deci aţi ajuns, aţi vorbit, aţi băut un pahar
şi v-aţi întors imediat în L.A. ? Nu ?
Cam aşa. Mai vrei o cafea ?
Mă abureşti, Julian. Trebuie să te duc la secţie.
O să-ţi aminteşti mai uşor.
Pari un tânăr care are nevoie de puţină evoluţie personală.
Uite ce, dle Sunday...
Detectiv Sunday.
Uite ce e, dle detectiv.
Vreau să cooperez deplin cu poliţia, dar aceste...
Sunt chestiuni foarte delicate.
Sunt lucruri care nu se supun literei exacte a legii.
Numai publicitate nu-mi trebuie acum.
N-o să te arestez, Julian.
Şi n-o să-ţi retrag permisul de conducere.
N-o să te acuz de posesie de droguri. Le pot face pe toate.
Spune-mi despre familia Rheiman.
Vă rog să-l aplaudaţi pe Charles Stratton.
Mac, îţi mulţumesc.
Sper că vă simţiţi la fel de bine ca noi, ceilalţi,
încercând să vă daţi seama ce avem în farfurie.
Mai presus de toate...
Cine e acela, al doilea de la...
Mă bucur că am şansa să vă vorbesc la un nivel neprotocolar
despre problemele Californiei de Sud.
Mai mult decât orice altă comunitate din ţară...
Te interesează politica din California, Julian ?
- Nu prea. - ... nu doar că folosim ţiţeiul şi gazele...
Eşti deştept. Ăştia sunt târfe.
... mai mult decât ceilalţi,
ci avem şi mijloacele tehnologice şi cunoştinţele
pentru a elibera America din gheara combustibililor fosili.
În vremuri austere ca acestea
cei privilegiaţi ar trebui să conducă,
să dea un exemplu ţării întregi.
- Cred că... - Tipul ăsta are potenţial...
... acel exemplu.
Am întrebat: "Ce va fi când pleacă Mike Curb ?"
Îţi garantez că...
Mă bucur c-aţi venit. Soţia mea, Michelle.
E drăguţă, nu-i aşa ?
Da, foarte.
Jim, mă bucur să te văd.
Ea e Michelle.
Încântat !
Dnă Laudner, cât mă bucur că aţi venit ! E mereu o onoare.
Spui tâmpenii, dar îmi place. Vorbim mai încolo ?
Sigur. Dnă Laudner, ea e soţia mea, Michelle.
- Bună seara ! - Bună seara !
Încântată !
- Iar el e Julian Kay. - Încântat, dle.
Mi-a plăcut discursul.
Dnă Stratton.
Sunteţi un bărbat norocos, dle senator.
Ştii ce e el, nu ?
Băiatul acela va ajunge departe. Are şi nevastă frumoasă.
Vorbeşte-mi despre ei, Frances.
Ţi-am zis că are potenţial.
Nu, spune-mi despre ei ca pereche.
- Cum e căsnicia lor ? - Julian, eşti incorigibil !
Nu, vorbesc serios. Vreau să ştiu.
Se vorbeşte că e foarte nefericită.
Ce faci ?
... un film foarte frumos...
- Julian ! - Bună !
Ce surpriză !
Cred că faci des cumpărături aici.
Nu, mă uit.
Doar te uiţi.
Trebuie să plec acum. Am multe întâlniri.
Mi-a făcut plăcere, dnă Stratton.
Aşteaptă !
Trebuie să-ţi vorbesc.
Da. Şi eu.
Vrei să bem ceva ?
E cam devreme să bem ceva.
Poate facem asta peste vreo oră.
Ce zici ?
Cred că eşti groaznic.
Cred că ai dreptate. Hai !
Ţi-am văzut soţul la televizor.
E foarte impresionant.
Ce vrei să spui cu asta ?
Nimic. Îmi pare rău.
N-aş face nimic care să-i afecteze cariera politică.
N-aş putea să-l părăsesc.
Nu-l lăsa să te şantajeze.
E important pentru el, ca politician,
să aibă o familie.
Îmi spune mereu să rămân gravidă.
Despre ce vorbim ?
Vorbim despre ce vrea el sau despre ce vrei tu ?
Nu-mi mai dau seama.
Ce pot să fac ?
Nu ştiu.
Fii tu însăţi.
Să-l părăsesc ?
Cariera lui va supravieţui.
Lumea uită.
Lucrurile astea trebuie făcute discret.
Nu-l lăsa să te ameţească cu îndatoririle şi sacrificiul de sine.
El obţine exact ceea ce vrea. Trebuie să faci la fel.
Bucură-te când poţi.
Cum e cu tine ? Care-i locul tău în ecuaţia asta ?
Tu cum te bucuri ?
Ce surpriză, dle Kay !
Detectivul Sunday !
Chiar eşti plin de surprize. Intră ! Ia loc.
Lustruieşte-ţi pantofii. Ai nevoie.
Mersi, Julian. Eşti foarte dichisit azi.
Merg la clubul de golf.
La clubul de golf. Ţi-am verificat alibiul.
Dna Williams a zis că ai fost cu ea marţi seara.
Dar ai lăsat-o acasă la ora 19:00.
Crima Rheiman a avut loc la ora 22:00.
La naiba !
Însă am descris casa, dormitorul.
Da, ai zis c-ai ajutat-o la redecorare,
că ai fost la Parke Bernet, ai ales un birou.
- Da. - Înţeleg de ce-ar spune asta.
Trebuie să-şi protejeze reputaţia.
Cum reuşeşti, Julian ?
În după-amiaza asta cu dna Jarvie, iar diseară la clubul de golf.
Cum seduci toate femeile astea ?
Nu-mi place când îţi bagi nasul în viaţa mea privată, Sunday,
îmi deranjezi prietenii.
Uite ce e. Dacă-mi laşi clientele în pace,
îţi dau câteva ponturi de agăţat femei, da ?
Cum aşa ?
Mai întâi, te îmbraci ca naiba.
Oricine poate rezolva asta. Nu e o problemă.
- Dar ai faţa aia. - Faţa ?
Faţa. E o faţă urâtă.
Şi corpul. Ce e cu corpul tău ?
Ai probleme cu spatele ? Stai ca o maimuţă.
- Fii serios ! - Trage umerii în spate. În spate !
Şi lucrează-ţi falca. Exersează. Nu vrei să-ţi atârne.
- Să fie fermă. Da. - Fermă.
Ai vrea să vii la o recunoaştere ?
Sigur. De ce nu ?
Nu te deranjează niciodată, Julian ?
- Ce ? - Ceea ce faci.
Că le ofer plăcere femeilor ? Ar trebui să mă simt vinovat ?
Dar nu e legal.
Ce e legal nu e mereu corect.
Legea o fac oamenii. Uneori se înşeală.
Sunt proşti
sau geloşi.
Şi tu ştii mai bine ?
Unii sunt mai presus de lege.
De unde ştiu oamenii ăştia cine sunt ?
Ştiu.
Îşi pun întrebări.
Eugene, mersi. Mă ocup de tine imediat.
- Da, dle. - Bine.
- Îmi permiţi ? - Te rog.
Celălalt mai trebuie lustruit.
De ce nu mi-ai zis că i-ai pus cătuşe dnei Rheiman ?
N-am făcut-o.
Aşa ai zis.
De asta m-am întors şi am verificat de două ori cu legistul.
Se pare că s-a zbătut mult.
Avea încheieturile tăiate de la cătuşe.
Dar sub tăieturi erau vânătăi,
de la cătuşele anterioare.
Legistul estimează că şi le făcuse cu 48 de ore înainte,
adică în noaptea în care ai fost tu acolo.
Iisuse !
A fost bătută cu un obiect metalic şi greu,
siluită şi violată cu un obiect,
probabil arma crimei.
Da.
Da, i-am pus cătuşe.
Dar trebuie să înţelegi oamenii ăştia,
ca familia Rheiman.
Pentru ei e ca un joc.
O să-ţi explic.
Julian !
Da ? Ce e ?
Au stat aici două ore. Poliţiştii.
Au stat două ore.
Nu i-am putut opri. Aveau mandat de percheziţie.
E-n regulă, Jill.
Ce se întâmplă ?
Jill, sunt Julian.
Nu, e-n regulă.
Trimite menajera acum.
Bună ! Ce faci, Timmy ?
Julian ! Devii client fidel.
Ce e ?
Vreau să discutăm ceva.
Nu-mi place să am musafiri când vine Tim.
Tribunalul mi-ar putea interzice să-l văd.
Să mergem pe plajă atunci.
Ai grijă !
Mersi.
Cred că mi se înscenează o crimă.
- Cine-ţi face probleme ? - Nu ştiu.
Ştiu doar că e o înscenare.
E vorba de crima Rheiman, din Palm Springs.
Ai lucrat pentru ei ?
O singură dată. L-am ajutat pe Leon.
- Escrocule ! - Sunt băiat drăguţ. N-am ce face.
Vrei să verifici ?
De ce nu-l rogi pe noul tău amic, Leon ?
Aş putea face asta !
Ai lucrat cu alţii, m-ai furat de bani,
iar, când vrei ceva, te întorci la mine.
Dacă te ajut, va trebui să mă ajuţi şi tu.
Cum ?
Va trebui să te întorci la mine, să lucrezi numai pentru mine.
Stai aşa ! Sunt chestii diferite.
- Pe dracu' ! - Nu.
Eu te-am ridicat, Julie.
Te-am învăţat tot ce ştii,
să te îmbraci, să vorbeşti, să te porţi cu femeile, să faci dragoste.
Apoi, într-o zi, vii şi-mi zici
că eşti prea bun pentru mine şi mă excluzi.
Nu e corect, Julie.
Lucrurile stau altfel acum.
Am evoluat.
Mă maturizez, Anne. Trebuie să merg mai departe.
- Să merg. - Te rog, Julie, termină cu discursurile.
Cum mai stai cu limba suedeză ?
Voi fi pregătit.
Vine joi de la Stockholm.
Se pare că are anumite reţineri sexuale.
O să lucrezi iar cu mine ?
Tu ai făcut-o, nu ?
Ce ?
Crima Rheiman.
Nu te teme, Julie.
Nu contează.
Mulţumesc. A fost o seară încântătoare.
- Pot să te revăd mâine ? - Ce zici de asta ?
Era odată o fată sexy, din Borgan Place...
Locuieşti singur ?
Ce faţă frumoasă !
Nu, nu încă.
De ce nu ?
- Să ne mai sărutăm, da ? - Ce e ?
Nu e nimic. Nu vreau să fac dragoste.
Ador să fiu cu tine.
Ador când mă săruţi şi când mă atingi,
dar, când faci dragoste, îţi faci treaba.
Dacă eşti la ciclu, e în regulă. Îmi place.
Lasă-mă cu prostiile ! Ştii ce vreau să zic.
Eu nu-ţi pot oferi ţie plăcere
şi tu nu mă mai poţi păcăli.
Nu ştii ce vorbeşti.
Ba ştiu. Ştii şi tu.
Da, ştiu.
Îmi spui să renunţ la ceea ce sunt,
la ceea ce fac.
E chiar aşa de şocant ?
Ţin la tine. Chiar ţin.
Tot nu e destul.
Numai la asta mă pricep.
Nu e adevărat.
Nu contează.
Orice ar fi, nu pot renunţa. Dacă renunţ, o să am probleme.
Am fi chit. Eu am deja probleme.
Cei pe care-i ştiu îşi poartă de grijă unii altora.
Am nevoie de protecţia lor.
Cineva îmi înscenează o crimă.
Nu ştiu cine.
A avut loc o crimă în Palm Springs, cu vreo săptămână în urmă.
Poliţia crede că eu am făcut-o.
A fost o femeie.
O femeie pe care am întâlnit-o o dată.
N-am fost acolo, însă alibiul meu neagă cu totul.
De ce-ar vrea cineva să-ţi facă asta ?
Nu-mi dau seama. Nu ştiu. N-are nicio logică.
Când a fost crima ?
Acum o săptămână, marţi.
N-am fost împreună atunci ?
Aş vrea să fi fost, iubire.
Bine, băieţi, priviţi înainte, vă rog.
E o porcărie. Poliţiştii...
Numărul trei, scoate-ţi ochelarii.
Numărul trei, stai drept.
Întoarceţi-vă la dreapta.
Nu, numărul trei, la dreapta.
Ticălosul !
Tu cu cât eşti plătit ?
Ce tot spui ? Sunt doar un condamnat.
Şi eu.
Primesc 15.
- Da ? - Da, 15 dolari.
La stânga, vă rog.
Stânga.
Mulţumesc.
- Amărâtul ăla primeşte 20. - Glumeşti !
Dacă nu eşti plătit, te-au păcălit.
Fir-ar ! Ce dracu' se întâmplă aici ? Mi-a venit avocatul ?
- Îmi vreau avocatul... - Patru.
Să mă sune când vine !
Patru. Te vei întâlni cu avocatul. Treci înapoi în rând.
Vreau să mă asigur că voi vorbi cu el.
Numărul unu, la dreapta din nou.
Îmi cunosc drepturile.
- Nu suntem în Rusia. - Numărul unu, la stânga.
Aici avem constituţie. Îmi ştiu drepturile.
- Să vină avocatul meu. - Bine, mersi.
Puteţi pleca acum.
Dar ticălosul ăsta de aici, trei ? E plătit şi el ?
Amice ! Şi tu eşti plătit ?
Ce dracu' se întâmplă ?
Ce zici ?
- Nu e rău. - O să ţi-o iau înainte.
Mă învaţă cum să mă îmbrac.
El e locotenentul Curtis, din Palm Springs.
Este...
E responsabil de caz.
Stai aşa ! Credeam că tu eşti.
Nu eu. Eu mă ocup doar de peşti, prostituate şi escroci.
Nu sunt foarte băgat în seamă. E bună gluma, nu ?
Ai fost identificat, Julian.
- Julian. - De către cine ?
Cine m-ar putea identifica ?
Ţi-ai parcat Mercedesul la 15 metri de casa familiei Rheiman,
între 21:30 şi 22:00, în noaptea din 22.
Apoi ai ieşit în stradă şi ai intrat în casă.
- Te-a văzut cineva, Julian. - Cer acuzaţii oficiale.
Nu înţeleg. Nu ştiu cine ar spune asta despre mine.
- I-au fost citite drepturile. - Nu am fost acolo.
Apoi ea l-a identificat pe subiectul numărul unu.
Apoi n-a fost sigură care dintre voi era.
- A zis numărul de înmatriculare ? - Nu l-a văzut.
- La naiba ! - Da.
Poftim !
Ţi-am percheziţionat casa. Am avut mandat.
- Ştim. - Recunoşti asta ?
Nu.
- Erau sub salteaua ta. - Şi ce ?
Au amprentele dnei Rheiman peste tot ! Asta e !
- Aţi găsit bijuteriile ? - Ce bijuterii ?
Şi eu citesc ziarele. S-au furat bijuterii din casa familiei Rheiman.
Oricine a plasat acei bani a plasat şi bijuteriile.
N-au fost bijuterii.
Nu te-ai gândit că toată povestea poate fi o înscenare ?
Ne-am gândit la asta.
V-aţi gândit.
- L-ai verificat şi pe Rheiman ? - Are un alibi.
Mare brânză cu alibiul lui ! Ce e cu...
Faceţi presupuneri.
Dar Leon James, negrul care m-a trimis la Rheiman ?
A vorbit foarte frumos de tine. A zis că eşti un domn.
Şi tu ce crezi ?
Mai mult ca sigur eşti vinovat.
Cred că ai fost acasă la Rheiman,
cred că ţi-ai făcut numărul, ai făcut nişte jocuri periculoase.
V-aţi drogat, v-aţi luat cu valul sau ambele.
Cred că ai bătut-o, ai ucis-o, ai furat banii şi bijuteriile.
Atunci nu mai avem ce discuta până când nu formulaţi acuzaţiile.
Deşi credem că Julian e vinovat, nu-l vom aresta.
Dacă asta e o înscenare,
ne vei fi mai de folos în libertate.
Putem pleca acum ?
Încă ceva, Julian !
Nu le spune condamnaţilor că sunt plătiţi.
Unii poliţişti n-au simţul umorului. Ştii asta.
- Bună ! - Da ?
Am venit s-o văd pe dna Williams. Sunt Julian Kay.
E-n regulă, Wilma. Mă ocup eu.
- Bună ! - Bună, Julian !
- De ce ai venit ? - Putem vorbi ?
Despre ce vrei să vorbim ?
A fost poliţia pe aici ?
A trecut un detectiv pe aici.
Am fost foarte surprinsă că mi-ai folosit numele.
Îmi pare foarte rău, Lisa,
însă e foarte important pentru mine.
I-am zis adevărul.
Lisa, nu i-ai zis adevărul ! Am stat cu tine până după miezul nopţii.
Nu ăsta e adevărul.
Julian, nu pot...
Nu ai fost aici.
Ce este, draga mea ?
El e Julian Kay,
cel care ne ajută cu redecorarea.
E băiatul care a spus că era cu mine în noaptea acelei crime.
Aşadar, dumneata eşti dl Kay.
Nu ţi-a ajuns că mi-ai făcut de râs soţia la Parke Bernet,
acum mai împrăştii şi minciuni ?
- Lasă-ne în pace ! - N-am minţit.
Nu ştiu ce-ai făcut. Nici nu vreau să aflu.
Orice-ar fi, nu vei scăpa târându-ne...
Adevărul. Am venit aici pentru adevăr. Atât.
- Ştiu că minţi. - De unde ştii că mint ?
Fiindcă am fost aici, împreună cu soţia mea, toată seara.
Mulţumesc, dle Kay.
Nu te pricepi deloc la asta, ştii ?
- Ce ? - Să urmăreşti oamenii, amice.
Eşti chiar groaznic.
Cine eşti ? Despre ce vorbeşti ?
Cine te plăteşte ?
Nu eşti copoi, nu ? N-ai cum. Leon te-a pus, nu ?
- Sun la poliţie. - Vrei să suni ? Hai ! Sună !
Vrei o fisă ? Îţi dau eu o fisă. Ce avem aici ?
- Dă-mi-l ! - Floyd Wicker. Ce nume frumos !
Născut la 23.07.1952.
Hawthorne Avenue, L.A.
Permis de conducere, American Express,
Master Charge, o poză cu iubita...
Aşa şi aşa, are ochii prea apropiaţi, Floyd.
Ce mai avem aici ?
Avem un permis de bibliotecă în statul California,
buletin de California, şi tot din California...
Permis la senat.
Senator Charles Stratton.
- Cine dracu' eşti ? - Ştii să citeşti, nu ?
Poftim !
Lucrezi pentru senatorul Stratton ?
Da.
- De ce mă urmăreşti, Floyd ? - Aşa mi-a zis.
- Cine ? Senatorul ? - Cine altcineva ?
Dacă senatorul vrea să ştie despre mine,
de ce nu mă întreabă personal ?
Nu ştii.
Uite cum facem, Floyd. O să-ţi uşurez treaba.
Vreau să fie uşor, ca să nu uiţi.
Ăsta e numărul meu de telefon.
Spune-i senatorului că, dacă vrea să vorbim,
mă poate suna, da ?
Acum cară-te şi lasă-mă în pace !
Am primit mesajul dvs, dle Kay.
- Am venit personal să vă văd. - Bună seara, dle senator.
Vodcă şi apă tonică, Charles, te rog.
Da, dle.
E înduioşător.
E plăcut să văd că n-ai pierdut legătura cu alegătorii.
Nu-ţi vorbesc ca senator acum. Îţi vorbesc în calitate de soţ.
Ce păcat ! Nu sunt soţie.
Foarte amuzant !
Ce doreşti ?
Să doresc ?
Ştiu cine eşti. Dacă soţia mea e proastă, n-am ce-i face.
Dar pot opri şantajul.
Nu ştiu despre ce vorbeşti.
Nu ştii ?
Eşti suspect în crima din Palm Springs,
de acum o săptămână.
După trei zile, ai văzut-o pe soţia mea la întrunire
şi ai sedus-o.
Crezi că mă poţi şantaja să te ajut ?
Eşti nebun, domnule.
Sunt ?
Aseară, soţia m-a întrebat de crima Rheiman.
N-a avut nicio logică până când n-am auzit de tine.
Ai vorbit cu Michelle despre asta ?
N-o să mă şantajezi ! Poţi să răspândeşti...
Nu ştii nimic despre asta, dle.
Dar cunosc o târfă când o văd.
Cât vrei ?
Ca să nu-ţi mai văd soţia ?
Cinci mii.
O să-i ai în numerar dimineaţă.
Mă văd cu Michelle fiindcă vreau s-o văd
şi fiindcă vrea să mă vadă.
Nu vreau niciun sfanţ de la tine sau de la cei de teapa ta.
O să fiu şi mai clar.
Îţi câştigi existenţa prin bunăvoinţa unui mic număr de oameni.
Asemeni dnei Andrews, care stătea în uşă adineauri.
Şi de pe urma unor locuri ca acesta.
Eşti o lipitoare.
Dacă nu vrei să-ţi cauţi alţi prieteni,
nu te mai vedea cu soţia mea.
- Ce mai faci, amice ? - Binişor. Tu ?
Îl caut pe Leon James. E pe aici ?
Da. Cred că e la Probe.
Bine. Mersi. Ai grijă de tine !
Salut, Julian !
Salut, Jason !
Julian, nu te-am mai văzut de mult pe aici.
Ce vânt te aduce prin cartier ?
Îl caut pe Leon. L-ai văzut pe aici ?
Leon ? Da, a fost aici.
Se lăuda cu noul lui băieţel. Un puşti blond.
Cred că e pe acolo, pe undeva.
- Bine, mersi. - Cu plăcere.
Julie ! Mă gândeam eu că tu eşti.
Te-ai întors acasă ?
Te căutam. Vreau să vorbim.
Hai în spate ! E mai linişte.
Bine.
Ce cauţi aici ?
Vii de la o înmormântare ?
Am auzit că te lauzi pe aici cu un băiat nou, Leon.
Trebuie să mă asigur că nu mi-l fură pederaştii ăştia.
Ai auzit de crima Rheiman ?
Numai despre asta am auzit.
Poliţiştii au stat cu ochii pe mine ca pe butelie.
Mă interoghează, Leon.
Şi pe ceilalţi, Julie.
S-ar putea să am nevoie de ajutorul tău. N-am un alibi.
Tu m-ai trimis acolo !
Ai nevoie de unul ?
Da.
Să văd ce pot face.
Cine crezi că a omorât-o ?
Dacă aş fi poliţist, m-ar interesa însuşi Rheiman.
E ciudat, ştii ?
Da, e ciudat. Dar are alibi.
Alibi ?
Julie, am un aranjament în seara asta.
O chestie mică.
Mă gândeam să te implic. Dacă vrei, spune-mi.
Hetero ?
La ora asta ? Vorbeşti serios ?
M-am săturat de mizeriile tale.
M-am săturat ! Gata cu poponarii !
Fără perversiuni. Gata ! Finito ! Ai priceput ?
Am auzit de problemele tale.
Ce probleme ?
Clientela ta, Julie. Târfele tale bogate.
Nu te vor mai contacta. Spun că e periculos.
Caută băieţi noi.
Să le ia dracu' !
Julie, ascultă-mă !
M-ai rugat să te scot dintr-un necaz.
Mă bucur s-o fac.
Dar eu îţi cer să-mi faci numărul şi tu mă refuzi.
Şi mai ai pretenţia să te ajut ?
Dă-mi alibiul şi vorbim despre numere după aia.
Trebuie să vorbim.
Iubire ! Dumnezeule ! Cât mă bucur să te văd !
Eşti bine ? Sper că da. Pari extenuată.
N-am prea dormit.
- Vrei să ieşim la o plimbare ? - Da.
Să mă încalţ.
Ce e ?
Vrei să-mi spui ?
Hei !
Hei ! Tu !
Hai ! Spune-mi.
Când am zis alaltăieri că nu vreau să fac dragoste cu tine,
n-am vorbit serios.
Vreau să ne-o tragem. Mereu mi-am dorit să ne-o tragem.
Asta ai venit să-mi spui ?
Nu.
Charles m-a rugat să plec pentru două luni,
până când se termină alegerile preliminare.
Plec la Roma.
Două luni.
O să mă întorc ! Aşteaptă-mă.
Nu ştiu dacă pot.
- Poliţia a căutat... - Charles te poate ajuta.
Nu... Nu asta vreau să spun !
Nu ştiu ce spun.
Toată viaţa mea am căutat ceva.
Nici nu ştiu ce anume.
- Lasă-mă s-o fac... - Poate că pe tine te caut.
I-am promis lui Charles.
Trebuie să plec.
Va fi bine.
Da.
Trebuie să plec.
La naiba !
Nu ştiu unde e. Nu l-am mai văzut de ieri.
- Spune-mi. - Nu ştiu. Sincer. Ţi-aş spune !
Poliţia a stat aici toată dimineaţa. Camera lui e vraişte.
Mai e un poliţist care aşteaptă în camera lui.
- Mai sună ? - N-ar trebui să vorbesc.
Bine, data viitoare când sună spune-i că trebuie să-i vorbesc.
Spune-i că e important.
Întreabă unde ne putem întâlni.
Dispari, secătură !
Anne, îmi pare rău.
Trebuie să vorbim.
Nu pot acum. Caut pe cineva.
La Perino ? N-am timp !
Da, bine. La Perino.
Da. La 20:30.
Jill ? Sunt Julian.
Da, ştiu. Ai vreun mesaj pentru mine ?
Michelle ?
Spune-i că ne vedem la Perino.
Nenorocitul ! E Rheiman.
Dle Julian ! Nu puteţi intra aşa !
Am lucrat. Mi-am uitat cravata.
- Trebuie să vă ofer un sacou. - Nu, e-n regulă.
Julie ! Arăţi ca naiba. Ce s-a întâmplat ?
Totul. Un burbon simplu.
Ce faci ?
În felul în care arăţi, n-ai cuceri nicio menajeră.
Anne, am nevoie de ajutor.
Mă caută poliţia.
Îmi pun în cârcă crima Rheiman.
Pe unde ai fost ?
- Am căutat pe cineva. - Aseară ?
- Ce vrei să spui ? - Dna Vakklar.
A venit aseară cu avionul, de la Stockholm.
Vorbeşte doar suedeza.
N-a înţeles-o nimeni, n-a întâmpinat-o nimeni.
- Anne... - A fost furioasă !
Clienţii sunt furioşi. Am de dat explicaţii.
Ce e ? Nu te-ai pregătit ?
Nu m-ai auzit ?
Am zis că mă urmăreşte poliţia ! Pentru crimă !
De asta m-ai lăsat baltă ?
Iisuse !
Ce doreşti ?
Vrei să mă ajuţi ?
Am verificat, Julie. Ai mari necazuri !
De asta vreau să mă ajuţi.
Tu nu m-ai ajutat niciodată.
Nu te-am ajutat niciodată...
Ce tot spui ? Sunt numărul unu între băieţi.
Şi te cerţi cu mine de fiecare dată.
Ceri o favoare, dar dai cu piciorul la ceva ce mi-a luat şase luni să aranjez !
Ţi-am explicat deja. Ţi-am zis.
Am terminat-o cu tine, Julie.
Trebuie să te aperi singur.
Nu îmi mai pasă ce ţi se întâmplă.
Scuză-mă. Revin imediat.
Julian ! Slavă Domnului ! Mi-ai primit mesajul.
Te-am căutat toată ziua.
E-n regulă, iubire.
Nu, nu e. Charles a vorbit cu procurorul.
Au găsit arma crimei. Te vor aresta.
Nu se poate !
Ce o să faci ?
Nu ştiu.
Ce pot să fac să te ajut ?
- Nu poţi face nimic. - Trebuie să existe ceva.
Nu înţelegi ? Am necazuri mari !
- Nu te mai apropia de mine ! - Nu !
Va ieşi un scandal. Ştii ce e scandalul ?
Ştii cum e ?
Nu te mai apropia de mine. Îţi voi distruge viaţa.
Şi pe a soţului tău. S-a terminat.
Nu şi dacă eşti nevinovat !
Dacă sunt nevinovat ? De unde ştii ?
- Dar eşti... - Uită-te la mine, drept în ochi !
Poţi să-mi spui, fără să eziţi, că ştii că sunt nevinovat ?
Da.
- Uită-mă ! - E cineva înăuntru ?
Nu te-am iubit niciodată.
- Julie ! - Lasă-mă să intru. E important.
Julie, arăţi groaznic !
Vrei să faci un duş, să te bărbiereşti ?
Scuză-mă că te deranjez aşa de devreme.
Te-am căutat.
Te ascult.
Mi-ai pregătit alibiul ? O să am nevoie de el azi.
Nu e gata încă, Julie. Mâine.
Încă-l aranjez.
Să ştii că nu e uşor.
Încerc să iasă bine.
- De ce-mi înscenezi asta ? - Ce spui ?
Crima lui Judy Rheiman. Eşti implicat.
Tu, Rheiman,
băieţelul tău blond din dormitorul ăla.
Cel care mi-a plasat bijuteriile în maşină !
Nu ştiu despre ce vorbeşti !
Nu ştii ce vorbesc.
Ce dracu' e asta, atunci ?
El a omorât-o, nu-i aşa ?
Leon, ce s-a întâmplat ? L-ai trimis acolo.
L-ai trimis acolo, a intrat în joc cu Rheiman şi cu nevastă-sa.
A devenit dur şi a ucis-o.
Tacă-ţi naibii fleanca aia !
N-am văzut porcăria asta în viaţa mea !
Un singur lucru îţi cer.
Cât m-ar costa să nu mă mai hărţuieşti ?
Nu vorbim de bani, ci de o crimă.
- Cât ? - Te compătimesc, Julie.
Cât ?
Nu mai contează suma, Julie.
Celălalt va plăti mereu mai mult.
Te-ai aranjat foarte bine, nu ?
Eşti tare mândru de tine, nu-i aşa, Leon ?
Poliţia a găsit arma crimei la o stradă de apartamentul tău,
iar zdreanţa aia din Palm Springs se va răzgândi în orice moment
şi te va identifica.
Poliţia chiar vrea să pună mâna pe tine, Julie.
Acum te au la mână.
Am vreo 20, 30 de mii. Ţi-i dau.
O să-ţi iniţiez băieţii noi.
O să lucrez numai pentru tine !
Numai pentru tine, Leon !
Facem 40-60.
E corect. 40-60.
40...
30-70.
O să mă încurc cu pederaştii.
O să fac perversiuni. O să fac tot ce vrei să fac !
Lasă-mă în pace şi ieşi, Julie.
De ce eu ?
De ce m-ai ales pe mine ?
Pentru că era uşor să-ţi înscenez asta ţie, Julie.
Ai călcat prea multă lume pe coadă.
Nimănui nu i-a păsat de tine.
Nici mie nu prea îmi plăceai.
Acum ieşi.
Cine e acolo ?
Noul tău iubit ? Nenorocitul naibii !
Tu...
Dumnezeule ! Ajutor !
Nu mă lăsa să cad ! Te rog, Julie, ajută-mă !
- Nu mă lăsa să cad ! - Să nu cazi ! Leon, am nevoie de tine !
Dă-mi mâna.
- Încearcă măcar. - Nu pot. Încerc.
Ajutor ! Ajutor, vă rog !
Doamne ! Să nu cazi !
Julian, ne răspunzi la câteva întrebări ?
De câte ori ai fost în Palm Springs ?
De cât timp te vedeai cu dna Rheiman ?
Vedete de la Hollywood...
Câţi bani ai făcut, Julian ?
Îmi acorzi exclusivitate ?
Pe cine voiai să protejezi ?
- Cât luai pe un număr ? - Te rog. Hai, Julian !
Vrei să negociezi pedeapsa ?
De ce ai face o declaraţie ?
Mai bine te arestam mai devreme.
Ar fi fost mai uşor pentru toţi.
Mai bine terminaţi cu publicitatea de dinainte de proces.
Ne vom muta curând la Palm Springs.
Ai ceva de spus, Julian ?
Julian ?
Nu.
Bună, Julian !
Pleci în călătorie ?
Nu, m-am răzgândit.
- Soţul tău ştie că eşti aici ? - Nu.
De ce ai venit ?
Nu credeam că te voi mai vedea vreodată.
Să nu mai vii aici, Michelle.
Eşti mulţumit de avocatul tău ?
Nu contează.
Nu pleca !
Michelle Stratton îmi plăteşte serviciile, Julian.
Presupun că ştii că asta e strict confidenţial.
Spune-i să nu se deranjeze.
Julian, va trebui să ne ajuţi mai mult.
Spune-i lui Michelle să mă uite.
Mă îngrijorează mai mult apărarea ta, Julian, decât viaţa ei intimă.
Va trebui să trecem în revistă toate detaliile din noaptea crimei.
O menajeră te-a văzut încercând să-l salvezi pe Leon,
aşa că poliţia te acuză doar pentru cazul Rheiman.
Ziarele şi posturile de televiziune te judecă deja, Julian.
Poliţia nu mai anchetează.
Avem nevoie de ajutor,
nişte informaţii cu care să repornim ancheta.
Apoi putem afla despre Leon, Rheiman.
Poate şi despre blond.
Ce zici, Julian ?
- Locotenent Curtis ? - Da, dnă Stratton. E o onoare.
Pot lua loc ?
Am auzit că vreţi să mă vedeţi. Cu ce vă pot ajuta ?
Vreau să vă vorbesc despre crima din cazul Julian Kay-Rheiman.
Da.
Eu plătesc avocatul apărării pentru dl Kay.
Ştiu.
Plătesc pentru apărarea dlui Kay fiindcă ştiu că e nevinovat
şi nu vreau să văd că justiţia e obstrucţionată.
De unde ştiţi că e nevinovat ?
Fiindcă nu era în Palm Springs în noaptea crimei.
- Nu ? - Nu.
Era cu mine.
Le-am spus, Julian.
Am auzit.
Nu trebuia să faci asta, Michelle.
Puteai să uiţi de mine.
Mai bine mor.
Ce o să faci acum ?
Nu ştiu.
Nu mă pot întoarce acasă.
Ziariştii mă aşteaptă afară.
Sunt cu zecile.
De ce ai făcut-o ?
N-am avut de ales.
Te iubesc.
Doamne, Michelle !
Mi-a luat atât de mult să ajung la tine.
RETAIL SUBTITLE Driv3r @ 22.10.2013