An American Haunting -Un fenomen straniu în America-
Traducerea şi adaptarea: Danyela
Jane, e mama!
Priveşte-mă! Jane! Jane!
Slavă Domnului! Ai avut un alt coşmar, draga mea?
-Hai să faci o baie fierbinte. -Se poate mai târziu? Te rog.
Bine. Dar trebuie să te pregăteşti pentru tatăl tău. E weekendul lui cu tine.
Ce e asta?
Am găsit-o în pod.
-Ştii că nu trebuie să mergi acolo. -Îmi pare rău.
Doar să nu o mai faci. Bine?
Ştiu cum te simţi.
Adevărul despre trecutul familiei noastre
Noiembrie, 1848
Speram ca nimeni să nu aibă vreodată un motiv pentru a deschide această scrisoare
Dacă ai făcut-o, trebuie să presupun că fenomene inexplicabile... sau chiar supranaturale
s-au petrecut.
Povestea de la Bell Witch a fost întotdeauna considerată ca fiind exagerată.
Dar nu este aşa.
Te rog, citeşte acest jurnal cu mare atenţie...
pentru că conţinutul său ţi-ar putea salva viaţa.
Unde mergeai?
Numai un sărut.
Nu, Joshua.
Lasă tânara aceea în pace!
A încercat din nou să te sărute.
Nu ar trebui să faci ceva, d-şoară Bell?
Îmi cer scuze, mamă, îmi era gândul în altă parte.
Probabil la a-l tortura pe bietul Joshua.
Ar trebui să te comporţi mai frumos cu el, Betsy.
O femeie trebuie să-l facă pe bărbat să-i acorde atenţie mereu.
-Nu aşa m-ai învăţat? -Nu te-am învăţat aşa ceva!
Îl voi face pe Joshua să mă iubească pentru totdeauna.
Atunci ar trebui să te începi să te comporţi mai frumos.
Crezi că am fost prea dură cu el?
Doar puţin.
-Ce m-aş face fără tine? -Prostii.
-Nu uita de temele pentru şcoală. -Nu voi uita.
Bună seara.
Şi într-un moment, trăsura aceea a ieşit din zăpadă...
Vorbind de lup...
-Credeam că te-ai pierdut. -Nu sunt atât de beat
încât să nu-l găsesc pe prietenul meu.
Cine vrea ceva de băut?
-Îmi pare aşa de rău! -E în regulă, doar se distrează.
Nu există vreo tradiţie referitoare la vâsc, profesore Powell?
Da, dar...
D-şoară Bell. Nu e potrivit ca o elevă să-şi pună profesorul
într-o situaţie atât de compromiţătoare.
Şi ştii asta foarte bine, scumpo.
Ei bine, e Crăciunul, tată. Iar eu doar încerc să mă deprind cu obiceiurile.
De la cine să înveţi mai bine dacă nu de la propriul profesor?
Tinerii de azi par să aibă mereu un răspuns la orice, John.
O rezolvăm cu un dans, Betsy?
Pot s-o fur pe doamna Bell pentru un dans?
John! Am auzit zgomote pe acoperiş.
Se aud din pod.
-Sunt veveriţe. -Sunt prea puternice ca să fie veveriţe.
-E a treia oară când le aud de câteva nopţi. -Eu nu le-am mai auzit.
Dormi atât de adânc, încât nu mă simţi nici când mă ridic din pat.
Ba da, simt.
Ascultă.
S-au oprit.
-Ce au fost? -Probabil vrăjitoarea aia
încearcă să mă avertizeze înainte de procesul de mâine.
Muşcă-ţi limba, John Bell.
-Mincinosule! -D-şoară Batts...
-Mi-ai furat pământul! -D-şoară Batts!
Am ascultat punctul dv. de vedere, vă rog, lăsaţi-l pe John Bell să-l încheie pe al său.
I-am oferit pe sclavul nostru, Samuel
şi plata a 100 de dolari în schimbul folosinţei micii parcele de pământ...
La 20% dobândă!
Ţi-am dat două recolte pe care nu le-ai plătit.
A fost un preţ corect pentru ea.
20% dobândă?
Părea rezonabil în aceste circumstanţe, ţinând cont de reputaţia sa.
D-le Bell, aţi încălcat legea Bisericii. 20% dobândă?
E un canon al Bisericii.
Este o cutumă.
Pământul doamnei Batts i se va da înapoi.
Şi lemnul? L-a luat de pe pământul meu şi l-a vândut.
Nu trebuia să-i permiteţi să taie lemnul, să acceptaţi banii şi sclavul.
-A încălcat regula Bisericii! -Aţi luat 100 de dolari şi sclavul, Samuel.
Profitul făcut de pe urma pământului e a lui John Bell.
El îşi va pierde buna reputaţie.
E o pedeapsă suficientă.
Aceasta e pedeapsa acordată de ei, John Bell.
-Aşteaptă să o vezi pe a mea. -Nu mă poţi atinge, femeie.
Preţuieşte-ţi pământul, sănătatea ta şi ajută-ţi familia până poţi.
Îţi jur că furia întunericului se va abate asupra ta.
Asupra ta... şi asupra preţioasei tale fiice.
Kate Batts. Era temută de toată lumea din sat.
Cu toţii erau convinşi că era vrăjitoare.
Familia Bell a luat blestemul ei în serios.
Atunci nu credeam în blesteme, fantome sau spirite.
Dar acum cred.
John.
Tată? Te simţi bine?
-L-am doborât, tată. -Lupul?
Lup? Am împuşcat o căprioară.
Vino să vezi, tată.
Tată!
-Am auzit! -Acolo, în spate!
Părul lui era negru ca noaptea.
Mamă! Mamă!
Ce s-a întâmplat, Betsy?
E ceva la mine în cameră! E ceva la mine în cameră!
Vântul a deschis fereastra.
Nu! E ceva aici. A intrat înăuntru.
Nu pare că ar fi ceva aici, Betsy.
-Probabil erau doar şoareci, draga mea. -Nu prea cred, mamă.
Să mergem să-l găsim pe fratele tău. Haide.
-Vă e frică de şoareci? -Da!
Sunteţi în regulă?
Suntem bine. Să ne întoarcem în pat.
Ne-ai fi putut ucide.
-A fost tânărul John. -A tras cu muscheta în casă?
-S-a descărcat accidental. -A tras cu muscheta în casă, John!
O luăm înapoi.
Nu mi-o pot scoate pe Kate Betts din cap.
Ce e făcut, e făcut.
Biserica şi-a spus cuvântul şi asta e. Uită de asta!
Independenţă
Războiul de Independenţă
Cine au fost curierii cărora li s-a ordonat
să meargă şi să anunţe sosirea britanicilor?
-Da. -Paul Revere, Samulel Prescott
şi William Dobbs. -Corect, Sally.
Şi au reuşit, Betsy?
Betsy?
În regulă, copii, lăsaţi-ne un moment. E timpul pentru exerciţiile fizice, oricum.
15 minute. Dar numai 15 minute.
-Te simţi bine, Betsy? -Sunt obosită.
Acasă la noi sunt zgomote ciudate noaptea.
E dificil să dormi.
Betsy!
Te-ai lovit?
-Unde s-a dus? -Cine?
Fata care se dădea în leagăn lângă mine.
Erai singură, Betsy.
-Tu ai văzut-o? -Nu.
Betsy! Sunt aici, draga mea.
Mamă! Mamă! Mamă!
Betsy!
-M-a atins. -Unde? Cine te-a atins?
Nu ştiu. N-am putut să văd.
-A fost un vis urât, draga mea. -Dar era aşa de real.
E în regulă, John. A avut un vis urât.
Haide, culcă-te înapoi.
A fost doar un vis.
Nu a fost doar un vis.
-Era cineva pe acoperiş. -Ce?
Poate Kate Batts şi-a trimis vreun sclav ca să ne chinuie. Când o să-l găsesc...
John!
-Dumnezeule! -Ce?
John. Priveşte asta.
-Ticălosul! -John!
Aşteaptă. John!
-Nu ştim cine a făcut asta. -Eu ştiu cine a făcut asta.
Nu, nu ştii! Ascultă-mă!
-Vrăjitoarea aia nu-i va face rău fiicei mele. -Du-te atunci! Comportă-te ca un prost!
Care sunt bazele oricărei comunităţi civilizate?
Biserica şi...
Şi acest bărbat se numără printre fondatorii acestora în comunitatea noastră.
Cu banii şi cu mâinile sale.
El a construit Biserica iar Biserica l-a pedepsit.
Am încălcat legea Bisericii. O regulă morală.
Regulă morală? Ai luat o dobândă puţin mai mare decât permit canoanele Bisericii.
Dar nu a realizat cu cine are de-a face.
Te rog. Băieţii au adormit în sfârşit.
Asta e bine. Să se odihnească.
Câteva capitole din Biblie vor rezolva problemele acestei case.
Inima mea Îl preamăreşte pe Domnul...
Gura mea...
Spiritul a vorbit...
Şi Isus a spus: ''Taci şi ieşi afară din el!''
Iar spiritul a plecat.
Vă rog, prindeţi-vă de mâini cu toţii.
Împreună, vom rosti această rugăciune, de trei ori.
Demonule, în numele lui Isus Christos, taci.
Şi părăseşte această casă pentru totdeauna.
Demonule, în numele lui Isus Christos, taci
şi părăseşte această casă pentru totdeauna!
Demonule, în numele lui Isus Christos, taci
şi părăseşte această casă pentru totdeauna!
Demonule, în numele lui Isus Christos, taci
şi părăseşte această casă pentru totdeauna!
E aproape 12 şi totul e bine. Cred că casa ta e în siguranţă.
Sunt sigur că Kate Batts e în spatele acestor tulburări.
Da.
Cu trei nopţi în urmă, am văzut ceva.
Un bărbat, cred. Se plimba pe proprietatea mea.
Cine era?
Nu ştiu sigur.
Probabil era profesorul. El e singurul care locuieşte în apropiere.
Tu nu crezi că Richard şi-a pus ochii pe Betsy?
E profesorul ei, pentru Dumnezeu!
Aleluia! Domnul a răspuns. E miezul nopţii şi casa voastră e liniştită.
-Mulţumim, James. -L-am învins, Lucy.
Chiar aşa?
-Noapte bună. -Noapte bună.
Nu am văzut, John, vorbeam cu nevasta ta. Nu se pune.
-Nu da vina pe mine! -Mai avem timp pentru încă unul.
-Nu voi juca dacă trişezi. -Nu trişez.
E rândul meu.
Betsy, deschide!
Deschide uşa!
În numele lui Isus Christos, încetează!
Demoni, fantome, sau cum i-o chema. Nu e firesc.
James, James, hai să fim realişti.
Trebuie să existe o explicaţie raţională.
Ascultă, Richard. Am probe documentate. Există o mărturie
a lui John Jordan în procesul împotriva unei vrăjitoare, în 1599.
La început, zgârituri pe pereţi.
Apoi lovituri, după aceea zgomote ale cuiva care se târăşte.
Apoi a lovit-o pe servitoare pe obraji de mai multe ori.
Nu crezi că e mai probabil ca Kate Batts...
nemulţumită de verdict, şi-a trimis sclavii...
pentru a-şi cere ceea ce ea crede că îi aparţine?
Asta am crezut. Dar ăsta nu e lucru făcut de sclavi.
Dumnezeule, nu! Atârna acolo, la jumate de metru de pământ!
Bine.
Lucrurile astea se petrec numai noaptea şi întotdeauna în camera lui Betsy.
-Corect? -Da, profesore.
Deci era întuneric. Era uşor să nu vezi că cineva o ţine.
Era suspendată în aer de către ceva ce nu e de pe lumea asta.
John, singura explicaţie logică e că cineva o ţinea.
Nu era nimeni în cameră!
Şi uşa? Toţi trei împreună nu am putut s-o deschidem?
Ploaia din acea noapte ar fi putut face ca uşa să se umfle.
Ar fi putut.
Şi pălmuiala? Cum ne-am imaginat pălmuiala?
Acela e un truc de copii.
O adiere de vânt care suflă peste o trestie spartă.
Nu ar fi putut s-o lovească atât de violent.
-Ai văzut pe cineva pălmuind-o? -Nu, am văzut-o fiind pălmuită.
-Dar nu ai văzut pe cineva să o pălmuiască. -Nu.
De aceea ai fi putut să nu vezi nici că cineva o ţinea.
Orice s-a întâmplat, e foarte clar că a fost vorba de confuzie în camera aceea.
Profesore, nu ne-am imaginat cu toţii acelaşi lucru.
A fost ceva necurat în camera aceea.
La sfârşitul săptămânii, voi veni să petrec
o noapte în casa ta. Şi îţi voi dovedi că e vorba doar de cineva
care încearcă să te sperie.
Timpul a expirat, copii.
Lăsaţi tăbliţele pe catedră, vă rog.
Betsy!
Grăbeşte-te! Trebuie să ajungem la râu înainte să se întunece.
Nu astăzi, Joshua.
-Am plănuit asta de câteva săptămâni. -Nu am chef.
-Haide, Betsy. -Am spus nu!
Lasă-mă în pace!
Va trece, Betsy.
AMINTEŞTE-ŢI -Ce să-mi amintesc?
Nu!
Nu! Nu!
Ce se întâmplă, Lucy?
John!
Deschide-ţi ochii, John.
-Puneţi-le chiar pe cap, doamnă Bell. -Şi compresele?
Lăsaţi rădăcinile pe capul lui o vreme.
Ei bine, se pare că Betsy suferă de coşmaruri violente.
-Ai văzut-o pe sora mea? -Desigur că am văzut-o.
-Crezi că ceea ce tocmai s-a întâmplat...? -Lucy, doar un moment.
Acoperitorile au fost trase de pe pat! Nu a fost un coşmar!
Coşmarurile pot părea mai mult decât sunt.
-Oamenii îşi imaginează adesea că văd... -Nu ne imaginăm nimic!
Ai fost acolo. Ai văzut. Nu e ceva natural!
E ceva necurat aici.
Asta e blasfemie!
Cine e acolo? Arată-te!
-Betsy, tu eşti? -Distruge-i, Doamne!
Distruge-i!
Încetează!
Blestemat fii în iad!
Cunoşti ceea ce a citat d-l Johnston?
Desigur că înţelege cuvintele Domnului.
De aceea sunt aici.
Era din Evanghelia după Matei?
Asta a fost da sau nu?
Evanghelia după Marcu?
Este Psalmul lui David?
De ce eşti aici?
Familia Bell te-a deranjat?
Avem cu toţii coşmaruri acum, profesore?
Eu am făcut, eu voi curăţa.
Anky, poţi să răspunzi la uşă, te rog?
-Bună, Anky. -Zach! Ce faci aici?
Doamna Betts m-a rugat să aduc această sacoşă familiei Bell.
A spus că a găsit-o pe proprietatea ei.
-La revedere, Anky. -La revedere, Zach.
-Cine a fost, Anky? -Zach, doamnă.
-Cel care lucrează pentru Kate Betts? -Da, doamnă.
-Mi-a dat această sacoşă ca să v-o dau. -Nu vreau nimic ce-i aparţine în casa asta.
Spunea că aparţine familiei Bell.
Nu!
-Asta e a lui Betsy. -Da, doamnă.
Şi aceasta e cămaşa d-lui Bell. Au dispărut de peste un an.
De ce ar avea ea hainele lor?
Ce este, Chloe? Ce ştii?
Spune-mi ce ştii.
Aţi auzit că doamna Kate ar fi vrăjitoare... Doamnă Lucy...
Când vrăjitoarele pun sânge pe hainele cuiva...
Asta înseamnă că persoana...
Ce va păţi? Ce va păţi, Chloe?
Va muri, doamnă Lucy. Va muri.
-Arde-le! -Nu, doamnă Lucy!
Va înrăutăţi lucrurile. Îl va lăsa pe Diavol să intre.
Te rog, opreşte-te!
Ai un coşmar.
Totul e bine.
-Ce s-a întâmplat? -Nu-mi amintesc.
-Niciodată nu-mi amintesc. -Să-i trezesc pe părinţii tăi?
Nu! Te rog. Doar să stai aici cu mine.
Desigur, Betsy.
Să te acoperim.
John!
-Lasă-mă! -Când te vor spânzura, ce se va întâmpla cu noi?
Vom găsi o altă cale, John.
Voi găsi o altă cale.
-Theny? -Da, Betsy.
-Tu crezi în Dumnezeu? -Sigur că da.
Tu nu crezi?
Credeam.
-Mi-e aşa de frică. -Să nu-ţi fie. Sunt aici cu tine.
-Noapte bună, Betsy. -Noapte bună.
Betsy...
Ai auzit?
Ajutor! Dă-mi drumul!
Lasă-mă să ies!
-De cât timp e în starea asta? -De aproximativ 30 de minute.
Nu mai mult.
-Theny, ne poţi spune ce s-a întâmplat? -Totul e bine, Theny.
Avea un coşmar. Ea... vorbea cu cineva.
A început să se lovească singură.
Am trezit-o. Şi apoi...
Apoi... această voce...
Betsy, te simţi bine?
Vino aici. Vino aici.
Ai auzit?
John.
Vei muri...
Cine eşti?
-Cineva care odată a fost fericit... -Du-te dracului, Kate Batts!
Părul ei!
Încetează! Încetează!
A vorbit.
Avea un glas. Ce vroia?
De ce o făcea pe Betsy să sufere aşa? Ce a făcut ea pentru a-l face aşa de nervos?
Lupul negru, fetiţa pe care o vedea doar Betsy,
spiritul pe care nici unul dintre noi nu-l putea vedea.
Care era legătura dintre ei?
Erau unul şi acelaşi? Starea lui Betsy s-a înrăutăţit.
Vorbea tot mai mult. Am încercat să-l fac să ne spună de ce a venit.
Răspunsul la această întrebare era tăcerea.
De ce nu răspundea?
În viaţa mea...
am făcut mai multe fapte bune decât rele.
Chiar şi sfinţi mai pot păcătui.
Cum poţi permite ca familia mea...
să fie pedepsită în acest fel?
E doar vina lui Satan?
Ţi-am oferit viaţa mea... ca recompensă.
De ce nu o iei?
Te implor. Te implor, Doamne.
Eliberează-ne de acest blestem.
Ia viaţa mea.
Domnul m-a părăsit, Richard.
Dacă vrăjitoarea aia o atacă pe Betsy... te atacă şi pe tine.
''Cineva care odată a fost fericit''. La cine crezi că se referă?
La Kate Batts.
-Toate duc la ea. -Păi dacă ea este cauza...
de ce nu-i dai înapoi profitul de pe urma pământului?
Am încercat.
Cu două luni în urmă.
Am trimis-o pe Chloe la ea.
Cu banii în mână.
I-a trimis înapoi.
-Şi vrea doar să te chinuie? -Până voi muri.
Această... entitate...
-Crezi că-ţi poate citi gândurile? -Nu ştiu.
Dar cred că ne poate asculta conversaţia. Aşa ne cunoaşte orice mişcare.
Dar e prezentă doar pe această proprietate.
Ceaţa e aşa de deasă la această oră mereu.
Vom ajunge până în oraş.
Betsy. Mă auzi?
Se apropie!
A plecat?
Unde a plecat?
Mamă?
Sunt aici, draga mea.
Am avut un coşmar groaznic.
-Mă trimiteai de aici. -Niciodată nu te-aş trimite de aici.
-Mamă? -Da, draga mea.
Voi muri?
Nu, nu vei muri.
Odihneşte-te.
Doar odihneşte-te.
Dacă această entitate ne poate auzi tot timpul...
...atunci este peste tot.
Nu e nici o cale de ieşire.
Ţii la ea, nu-i aşa, Richard? Mai mult decât ar ţine un profesor la eleva lui.
-De ce spui asta? -Am văzut cum o priveşti.
E adevărat. Nu e nimeni care să nu o placă pe fiica dv., Lucy.
-Dar nu aş îndrăzni... -Poate ar trebui.
-Sunt cu aproape 20 de ani mai în vârstă. -La fel e şi între mine şi John.
M-ar putea iubi?
O va face.
Fă-o pentru ea, Richard. Te rog, însoară-te cu ea.
Încrederea ta în mine mă flatează, Lucy.
-Te rog... -Dar nu pot...
cu conştiinţa curată, să mă însor cu Betsy doar pentru a o proteja.
Îmi pare rău.
După acea noapte, ceva s-a schimbat.
Atacurile asupra lui Betsy au devenit mai puţin violente.
Entitatea îşi revărsa acum furia asupra lui John,
lăsând-o pe Betsy aproape fără viaţă.
Vei muri...
Entitatea nu permitea ca cineva să o ajute pe Betsy când era sub controlul său.
Mă simţeam inutil.
John nu vroia să asculte. Lupta.
Şi în schimb era făcut să sufere.
Priveşte!
Deschide uşa! Betsy!
Betsy.
Kate Batts!
Cheamă-ţi înapoi furia.
Cruţă-mi familia.
Ia-l.
Răzbună-te.
Te rog.
Pune capăt blestemului.
Nu am pus nici un blestem asupra ta sau a familiei tale.
Te-ai blestemat singur, John Bell.
Mama mea a avut mereu un somn adânc.
...s-a născut pentru a-i apăra pe nevinovaţi...
O parte din sufletul ei a murit... Pentru a-i apăra pe cei nevinovaţi...
Răzbună-mă.
Fă-l să plătească pentru ceea ce ne-a făcut.
-Ia asta. -Nu pot.
Dormi atât de adânc încât nu simţi nici când cobor din pat.
E a lui Betsy?
Eu am făcut mizerie, eu voi curăţa.
După acea noapte...
Betsy nu a mai fost vizitată de entitate.
Mamă? Mamă!
A ajuns tata. Plec.
Bine.
-Te iubesc. -Şi eu te iubesc.
David?
David! David!
Jane!
Traducerea şi adaptarea: daniela_luminita77@yahoo.com
Acest film a fost inspirat dintr-o întâmplare adevărată