FaceČi reclamÄ produsul dvs.sau a unei marci aici contact www.OpenSubtitles.org astazi
Ai 20 de minute.
E cineva ?
Nu ! Nu !
Ce se petrece acolo ?
S-au amestecat cu amintirile proprii ale lui John. Are un atac.
Marjorie ! Intră ! Acum !
D-le senator, Rockford a fost identificat ca fiind ţinta...
unei investigaţii FBI, privind delapidări de fonduri şi acuzaţii de şantaj.
D-le senator !
Resping categoric toate acuzaţiile care mi s-au adus.
Avocatul său a securizat serviciile de la Mindscape...
cea mai mare agenţie de spioni psihici din lume...
pentru a aduna informaţii despre trecutul său şi a ajuta FBI-ul în investigaţii.
Spionii psihici, aşa cum sunt cunoscuţi...
au revenit în atenţie în ultimii ani...
datorită numărului mare de cazuri rezolvate folosind tehnica vederii la distanţă.
La începutul anilor '70, Serviciul de Spionaj al Armatei
a început experimente ultrasecrete cu persoane care au capacităţi paranormale
pentru a ajuta la adunarea de informaţii în războiul de tip modern.
Au găsit un grup de persoane cu percepţii extrasenzoriale...
care aveau capacitatea de a accesa amintirile oamenilor
şi vedea cum au reacţionat în trecut în diferite situaţii.
Descoperirile acestora nu cântăresc la fel de mult...
la tribunal precum probele ADN...
dar sunt, în mod frecvent, mai sigure decât testele cu poligraful.
Se spune că vederea la distanţă nu e altceva decât o escrocherie bine elaborată...
dar realitatea este că spionii psihici au rezolvat cazuri...
care stagnau de mulţi ani.
Cel mai recent caz, uciderea copilului actor Kate Henderson...
a fost rezolvat de spionul psihic John Washington.
La naiba.
Alo ?
Alo ! Bună dimineaţa !
Sun în legătură cu casa de vânzare.
Nu... nu... nu mai vindem casa, îmi pare rău.
Păi... la agenţia imobiliară apare încă pe listă.
Da, ştiu că apare încă pe listă, dar nu mai vindem, bine ?
Propriile amintiri traumatice ale d-lui Washington...
s-au amestecat cu cele ale clientului...
slăbindu-i capacitatea de a se concentra în timpul şedinţei.
Mulţumesc.
Acum se pare că senatorul Rockford îşi joacă şansa carierei sale politice pe Mindscape...
cea mai importantă agenţie de spioni psihici din lume.
Zvonurile cum că programul Mindscape ar fi periculos, sunt nefondate.
Traducerea şi adaptarea JDB
A venit John.
John... ce mai faci ?
Foarte bine.
Mai eşti sub tratament ?
Nu, am terminat.
Ai avut noroc că atacul a fost uşor.
Puteai să fii acum în situaţia de a învăţa iar să vorbeşti.
Aşa e.
Da ?
Sunt bine.
Minunat.
Ai cunoscut pe cineva în ultima vreme ?
Ştii, John, poate că a sosit timpul să te întorci la treabă.
Încă nu mă simt în stare.
Au trecut doi ani.
Ar trebui să treci peste ce s-a întâmplat cu soţia ta.
Dar ştii că n-a fost vina ta.
Da, păi...
La naiba ! Scuze.
Nu-ţi face griji.
- Îmi cer scuze. - Nu-ţi face griji.
Scuze
- Stai jos ! - Scuze.
L-am auzit pe senatorul Rockford la... TV...
vorbind despre posibilitatea de a angaja un spion psihic.
Da, da. Peter Lundgren lucrează deja la caz.
- Rockford l-a angajat. - Lundgren ?
Nu se poate ! Am fost mai bun ca el chiar şi în zilele mele cele mai proaste !
Da, dar un dar ca al tău trebuie folosit.
Luni de zile ai fost ieşit din joc.
Iar în ziua de azi succesul lui Lundgren se apropie de 100%.
Care-i problema ?
Să fiu sincer, stau cam prost cu banii.
Mai ai casa de pe plajă ?
Da.
Hai. Vinde-o.
Încă nu sunt gata s-o vând.
Mă întrebam dacă nu cumva aş putea face ceva pentru Mindscape.
Din întâmplare... am ceva...
pentru care ai fi bun, de fapt, perfect.
O cheamă Anna.
Glumeşti.
Uită cum o cheamă, bine ?
Era pacienta mea când era mică.
O fată specială...
acum e adolescentă, dar nu prea cred... că o poate ajuta un doctor.
Poate un spion.
Ce problemă are ?
E în greva foamei. Trebuie doar s-o convingi să mănânce.
Spune-le părinţilor să ascundă revistele de modă.
John...
Ar putea fi un câştig rapid, dacă nu vrei să vinzi casa de pe plajă
Bună, John, mă bucur că ai revenit.
Anna refuză în continuare să mănânce, încercând să-i forţeze...
s-o lase să iasă din casă.
E foarte fragilă, deci fii cu băgare de seamă.
Încearcă să găseşti afecţiunea de care suferă, un terapeut cu care să lucreze... pa !
Vă mulţumesc foarte mult că aţi acceptat să lucraţi la cazul Annei.
- Eu sunt Michelle. - John.
Iar el e tatăl vitreg al Annei, Robert.
Sebastian vorbeşte numai de bine de tine.
Şi când era mică, Anna era neobişnuită.
Nu zâmbea când îi zâmbeai, dar nici nu plângea prea mult.
Aş spune că era neobişnuit de concentrată pentru un copil.
Privea lucrurile ca şi cum ar fi ştiut deja ce sunt.
Mai târziu, am dus-o la un specialist, iar IQ-ul ei a ieşit din grafice.
Când a mâncat ultima dată ?
Nu mai mănâncă de o săptămână.
Bea apă şi ia vitamine, dar altceva, nimic.
După părerea mea, ar trebui dusă... într-un loc unde să i se acorde grijă cuvenită.
Sunt sigur că Anna se poate face bine aici.
D-le Washington... după cum sunt sigur că vă daţi seama...
este o chestiune care necesită discreţie totală.
Aş vrea să semnaţi un contract de confidenţialitate...
tot ce descoperiţi în amintirile Annei îmi veţi spune numai mie şi lui Michelle.
Desigur.
Anna e atât de specială, are atâtea aptitudini, e...
Înzestrată.
Da, înzestrată.
Cred că există cuvinte mai potrivite pentru asta.
Cum ar fi ?
Aş spune bântuită.
Ce s-a întâmplat cu tatăl ei adevărat ?
A murit... când eram gravidă.
Îmi pare rău.
Se înţelege bine cu Robert ?
Nu prea, în ultima vreme... dar încearcă să facă totul pentru ea.
- Înţeleg. - Pe aici.
Există vreun motiv anume pentru care refuză să mănânce ?
Vrea să se întoarcă la şcoală, dar asta e imposibil.
Sunt sigură că Sebastian v-a spus cum s-a tăiat.
A trebuit să îndepărtăm toate obiectele ascuţite din camera ei.
Trebuie s-o protejăm.
De ce ?
De ea însăşi.
Scumpo, el e John...
domnul despre care ţi-am spus c-o să vină în vizită.
Mami, n-ai întârziat la întâlnirea de la Alcoolicii Anonimi ?
- Pot să iau loc ? - Pot să iau loc ?
- Te superi dacă iau loc ? - Te superi dacă iau loc ?
Sigur nu o vom ghici şi pe următoarea, aşa că, fă-te comod.
Ai un întreg arsenal pentru petrecere aici.
Pentru ce e metronomul ?
Îmi place ritmul când desenez. E liniştitor.
E mai bine ?
Mult mai bine.
Anna, ştii ce e catabolismul ?
Dacă nu mănânci, o să-ţi cedeze organele.
John, ştii ce e "prana" ?
E în sanscrită, înseamnă energia vitală.
Există yoghini în India care mănâncă foarte rar.
Îşi iau toată energia şi "prana" din aer şi de la soare.
Asta faci şi tu ?
Eşti doctor ?
Nu, dar trebuie să-ţi pun câteva întrebări.
Aş vrea să-mi spui ce expresie vezi.
Ce primesc în schimb, dacă te ajut să câştigi banii lui Robert ?
Ai putea să te cunoşti mai bine.
Ce vezi ?
Răutate.
Glumesc.
Exprima fericire, poate chiar afecţiune.
Dar asta ?
Ăla-i enervat.
Dar ea ?
Cred că soţul ei întârzie în oraş, iar ea se întreabă de ce.
Se teme că e cu altcineva, dar se şi bucura de timpul cât e singură...
pentru că el e un ratat.
Bine.
O să-ţi spun o istorioară...
apoi o să-ţi pun o întrebare. Bine ?
E vorba de o faţă cam de vârsta ta la înmormântarea mamei sale.
La înmormântare, vede un tip pe care nu-l mai văzuse niciodată.
Ajunge să-l cunoască, cât de cât.
Şi crede că e grozav. Tot ce-şi dorise ea vreodată.
Se îndrăgosteşte imediat de el.
Dar în mulţimea de la înmormântare, se pierde de el...
înainte de a apuca să-i ceară numărul.
Iar două zile mai târziu... fata asta... îşi ucide propria soră.
Care a fost motivul pentru care a ucis-o ?
Motivul ei a fost că voia să-l întâlnească din nou pe tip.
Am răspuns bine ?
Nu există răspuns potrivit.
Depinde de ceea ce cauţi.
Cum aşa ?
Mă testezi ca să vezi dacă gândesc că un psihopat.
Psihopaţii au uneori probleme în a citi expresiile faciale.
La al doilea test, ţi-am dat răspunsul pe care-l aşteptai...
dar, problema e că, povestioara are un scenariu cam şubred.
Un deznodământ mai logic ar fi fost ca fata să-şi ucidă tatăl.
De ce ?
Dacă fata nu-l cunoştea pe tip, e improbabil că sora ei să-l fi cunoscut.
Şi era înmormântarea mamei sale...
deci ar fi fost mai logic să-şi omoare tatăl.
Ar fi existat o probabilitate mult mai mare ca...
misteriosul armăsar să apară la înmormântarea tatălui său.
Probabil că aşa e.
Nu sunt sociopată, sunt doar suficient de inteligentă ca să gândesc că unul.
Pot să văd ce desenezi ?
Dacă nu eşti doctor, atunci ce eşti ?
Îi duc pe oameni în amintirile lor.
E monitorizată tot timpul ?
24/7.
Dacă ai nevoie de ceva îmi poţi cere mie sau lui Ralph, amândoi o supraveghem pe Anna.
Eu sunt John.
Eu sunt Judith... asta e celula mea.
Sună-mă, dacă nu poţi să vii la vreo şedinţă.
Aşa o să fac.
Aţi avut dreptate, e inteligentă.
Copil deosebit, multe probleme.
Ce crezi că se ascunde dedesubt ?
Depresie, tulburare bipolară şi un narcisism profund înrădăcinat.
Am nevoie de dosarul său complet ca să ştiu ce amintiri să ţintesc.
Părinţii nu vor să divulge tot.
Ce ? De ce ? Am semnat o înţelegere !
A fost prin mai multe şcoli cu internat, implicată în câteva incidente...
dar nu trebuie să te bagi tu în asta.
Tu doar adu-o înapoi pe drumul cel bun.
Adică... câteva amintiri în care părinţii au dat greş.
Ştii că, de obicei, experienta dramatică a întoarcerii în amintiri...
afectează oamenii, le dă o perspectivă asupra vieţii lor prezente...
să nu mai mănânce prea mult, să nu mai fumeze... chestii de-astea.
Fă-o să mănânce. Caz simplu.
Voi şti că trăiesc în amintire ?
Ar trebui să simţi că trăieşti întâmplarea pentru prima dată...
dar va fi diferit faţă de ceea ce s-a întâmplat atunci.
Pentru că subconştientul tău va şti că ai mai trăit asta.
Va fi diferit şi prin faptul că voi fi şi eu acolo.
Echipamentul foloseşte la înregistrarea şedinţei.
Te voi supraveghea tot timpul.
Dacă se întâmplă ceva, te pot aduce imediat înapoi. Bine ?
Ai putea să mă vezi la distanţă, dar nu vei şti că sunt eu.
Dacă voi fi lângă tine nu mă vei putea vedea deloc...
decât dacă te readuc la starea normală.
Înţelegi ?
Da.
Te rog să-ţi pui astea în urechi.
Acoperă sunetele ascunse în zgomotul alb.
Ajută creierul să ajungă în starea teta.
Putem folosi şi metronomul meu ?
Sigur.
Unde mergem ?
Concentrează-te pe primele tale amintiri.
Cu cât putem merge mai departe în timp cu atât mai bine.
Dă-mi mâinile.
Relaxează-te.
Gândeşte-te la prima amintire.
La început, memoriile vor fi învălmăşite, dar e în regulă.
Când eşti gata...
închide ochii.
Să începem...
acum.
Îmi place că eşti cu noi...
Toată lumea ştie că-ţi plac fetele.
E doar o fetiţă, pentru Dumnezeu !
Avem o responsabilitate !
Lăsaţi-mă să ies !
Trebuie internată într-un ospiciu !
E fiica mea !
Ce te joci acolo, scumpo ?
Pot să mă joc cu tine ?
Trebuie să faci linişte.
Ce urmăreşti ?
Mami nu se simte bine azi.
Nu poţi face asta ! Nu poţi să...
Trebuie să ne gândim la Anna. Anna este în centrul atenţiei.
Nu crezi că mă gândesc la ea ?
Avem o responsabilitate ! Nu suntem oamenii potriviţi !
Nu ăsta-i locul potrivit pentru ea, Michelle !
Vino cu mine, domnişoaro ! Tati ! Lasă-mă jos !
O să te las afară când o să-ţi dai seama că nu e bine să spionezi oamenii.
Pentru Dumnezeu, e doar o fetiţă !
E diferită de alţii, Michelle.
Nu e ca ceilalţi copii, ar trebui să fie într-un ospiciu.
Atunci de ce nu e aici ? Pentru că eu aici l-am pus.
E fiica mea.
A încercat să bage cuţitul în tine, pentru Dumnezeu !
Mami !
Întoarce-te... acum.
Eşti bine ?
Ai fost acolo ?
Am fost chiar lângă tine.
Înfricoşător.
Putem să mai facem ?
Data viitoare.
Autoimplicare, întârziere în dezvoltarea emoţională e ceea ce aşteaptă unii de la părinţi.
Ai văzut deschizătorul de scrisori ?
Da.
Poate că tatăl meu vitreg ar trebui testat pentru tulburări de personalitate.
Din cauza lui faci greva foamei ?
Eşti însurat ?
Am fost.
Cum o chema ?
Ca şi pe tine.
Deja o plac.
Arată-mi o poză.
Nu mai port la mine.
Haide, John.
Un tip ca tine are întotdeauna o poză în portofel.
O să-ţi arăt o poză...
dacă eşti de acord să mănânci ceva.
Vrei s-o vezi ?
Depinde de tine.
Robert încearcă cu disperare să scape de mine.
Ceva de genul LSD-ului în mâncare m-ar face să mă comport ca o nebună.
Atunci hai să devenim isterici împreună.
Dacă o să am halucinaţii, să ceri analize de depistare a drogurilor...
înainte să mă încuie într-o cameră capitonată, bine ?
Jur.
Hai să mâncăm !
E drăguţă.
Mănâncă încet să nu ţi se facă rău.
De ce vreţi să vedeţi deschizătorul de scrisori ?
Îmi place să mi se confirme amintirile, pentru siguranţă.
Am tăiat-o accidental.
Mereu mă obsedează asta.
Soţul dvs e aici ?
Pot să vorbesc cu amândoi ?
De ce ?
Anna a început să mănânce.
Deci ne vedem la 7 să sărbătorim ?
Bine, vin să te iau atunci ?
Sigur, de ce nu ?
Dar nu beau decât un pahar.
Îţi place să fii asistentă ?
Îmi place să ajut oamenii.
Chiar îţi iei slujba în serios, nu ?
Dacă nu poţi face ce-ţi place, atunci măcar iubeşte ceea ce faci.
Nu aşa se spune ?
Aşa se spune, e perfect adevărat.
Cred că faci o treabă grozavă cu Anna.
Mulţumesc pentru încredere.
Uneori nu cred că voi fi în stare s-o ajut.
De ce ?
Eu şi soţia mea am avut un băieţel...
care a murit la câteva luni de la naştere.
Soţia mea tot voia să se întoarcă în timpul când încă trăia, şi...
şi ajunsese în starea de...
a nu mai fi fericită decât atunci când trăia în amintiri.
Devenise obsedată.
Aşa că am refuzat s-o mai duc în trecut.
A devenit depresivă... şi am pierdut-o.
N-am putut s-o ajut.
Am încercat s-o ţin în casă, dar nu poţi să ţii pe cineva încuiat...
doar din pricina propriilor tale temeri.
M-am simţit foarte bine.
Şi eu.
- Sper că n-am vorbit prea mult. - Ba da, ai vorbit...
dar mi-a făcut plăcere.
Mulţumesc.
Nici măcar nu încerci să vii sus, ca să pot să te refuz ?
Trebuie să plec.
Mai în siguranţă acasă.
Nu e vina ta, John !
Îţi spun că am văzut-o aseară, Sebastian.
E imposibil.
E încuiată în casă, nu are voie să părăsească camera.
Ştiu, dar... ştiu ce am văzut.
Chiar, John ? E totul în regulă ?
Totul e în regulă.
Am putea avea una, pentru că sunt puncte moarte.
Ce s-a întâmplat ?
Anna a împins-o pe Judith pe scări.
Judith e la spital cu fracturi multiple.
Uită-te la asta.
Of, Doamne !
Nu aveţi nici o cameră sus pe scări ?
Punct mort.
Luni, Anna va fi încredinţată unei instituţii...
care o va trata pe măsura nevoilor sale.
Din fericire, ca prietenă a familiei, Judith nu va depune nicio plângere.
N-am făcut-o eu, John.
Atunci de ce spune Judith că tu ai făcut-o ?
Judith mereu se furişează noaptea târziu.
Mama e terminată de pastilele pentru somn, şi atunci ei fac sex.
Cine ? Robert cu Judith ?
Mereu se culcă cu asistenta arătoasă.
Întreab-o pe Jaime.
Ai văzut ce făcea cu Robert în bibliotecă.
Nu te cred.
Când a venit prima dată aici, Judith a încercat să se împrietenească cu mine.
Era genul, "n-am noroc la bărbaţi".
Tatăl meu vitreg s-a mutat imediat la noi.
Ştii, poate... poate s-au certat, s-a ajuns la violenţă...
şi acum încearcă să se acopere dând vina pe fetiţa bolnavă.
Sau poate că, pur şi simplu, Robert a împins-o cu sânge rece, da ?
Este exact genul de lucru la care speră el ca să mă poată ţine încuiată.
Haide, Anna.
Deschide ochii, John !
Familia mamei mele e una dintre cele mai bogate din America.
Iar Robert primeşte numai bani de buzunar.
Dacă mor eu, banii se duc în scopuri caritabile iar el ia zero barat.
Dar dacă sunt internată...
iau eu banii, dar n-am niciun drept.
Robert controlează fiecare bănuţ.
Sunt sigură că Judith ştie asta.
Poate se temea că ea îţi va spune şi aşa vei afla de planurile lui secrete.
Sunt sigură că ţi-a spus, de curând, că luni voi fi internată.
Am dreptate ?
Te rog, John, trebuie să mă ajuţi să dovedesc că sunt nevinovată.
Eşti singura persoană pe care o vor crede.
Nu pot să fiu trimisă la un ospiciu.
N-o să rezist acolo.
Ştiu... ştiu că sunt altfel, nu sunt ca celelalte fete...
dar asta nu înseamnă că sunt o criminală.
Nici măcar nu m-am gândit să fac nici jumătate din lucrurile de care mă acuză !
Te rog, John !
Ajută-mă să înţeleg ce naiba se petrece cu mine.
Tu eşti tot ce am pe lume.
John.
Cum te simţi ?
Cam părăsită.
Judith, ai văzut cumva... Anna te-a împins pe scări ?
Ai venit pentru Anna sau pentru mine ?
Pentru tine.
Dar trebuie să aflu ce s-a întâmplat.
Ştiu că m-am dus să-i duc ceva de mâncare.
Am crezut că încuiasem uşa.
De ce nu intri în memoria mea ?
Nu aşa se procedează.
De unde ştii că n-a fost Robert ?
Robert ?
Judith, ştiu.
Ce ştii ?
Ştiu despre tine şi Robert.
Mi-a făcut avansuri ?
N-are importanţă.
Nu se întâmplă nimic între mine şi Robert.
Ascultă...
sper... să te faci bine în curând.
Nu pot să cred că Anna i-ar face rău lui Judith.
Poţi să-mi ajuţi fiica, John ?
Cred că da, d-na Greene.
Pot să-i invoc amintirile traumatice, s-o ajut să-şi înţeleagă comportamentul.
Şi vreau să aflu adevărul.
Soţul meu vrea s-o trimită într-o instituţie specializată.
Eu nu vreau, dar deja a plătit taxa de înscriere...
şi o aşteaptă într-o săptămână.
Imediat ce o să văd dosarul o să ştiu ce trebuie să caut.
O să ţi-l trimit imediat prin asistentul lui Sebastian.
E la Sebastian ?
Vei înţelege de ce familia n-a vrut ca tu să vezi dosarul.
Sunt chestii tari, John.
Ai spus că e un caz simplu.
Şi aşa trebuia să fie, John.
Poate că nu eşti gata să revii.
Ascultă... o s-o interneze pe Anna.
Dacă mi-ai fi trimis mai devreme dosarul, poate puteam preveni toate astea.
Eşti sigur că vrei să continui cu acest caz ?
Momentan sunt singura speranţă a Annei.
O să te sun peste vreo două zile.
Ştii de ce te afli aici, Anna ?
E destul de evident.
Măcar azi, putem vorbi şi despre altceva decât despre mine ?
Ce te-a făcut să încerci să te sinucizi ?
Roşu...
e o culoare bogată, întunecată.
Umbra specifică, greu de dobândit.
Sângele... e roşu.
E frumos.
Poţi să-mi povesteşti despre relaţia ta cu părinţii ?
Mama se străduieşte, presupun, dar e totuşi destul de patetică.
Inima ei e ca... una din acele sculpturi de gheaţă de pe la petreceri.
- Chiar vrei să ştii răspunsul ? - Te rog.
Părinţii mei sunt nebuni... nu eu.
Ai avut ceva sentimente pentru profesorul tău ? D-l Tatum ?
Şcoala aia era deprimantă. A fost drăguţ.
Ţi-a făcut poze ?
Te-ai supăra dacă ţi-aş face o poză ?
Da.
Ce fel de poze ?
Fotografii artistice.
Era ca un tablou de Jackson Pollock...
cu sânge împrăştiat pe podea.
Pot vedea încă forma exactă dacă închid ochii.
Vrei să mori, Anna ?
Nu murim cu toţii până la urmă ?
E un fel de libertate.
Există alte căi de a fi liber.
Nu şi dacă nu ţi se permite.
Apoi ce faci ?
Ridici puţin bărbia ?
Cum te simţi când desenezi ?
Ca şi cum toată lumea ar dispărea.
Ca şi cum nimic altceva nu mai contează.
Bine, am terminat.
Pot s-o văd ?
Încă nu.
Îmi dai geanta ?
Promiţi că te uiţi când ajungi acasă ?
Promit.
Suntem chit acum ?
Putem încep şedinţa ?
Da, putem.
- Mousey ? - E foarte periculos.
Numele meu adevărat e Megan Scanlon.
Ai făcut sex cu profesorul tău ?
Pe cine siluieşti tu, târfo ?
Bună, sunt Mousey.
Mousey ? Chiar aşa te cheamă ?
Aşa-mi spun cei de aici.
Numele meu adevărat e Megan, Megan Scanlon.
Deci Susan Merricks e colega ta de cameră.
Cum e ?
Am auzit că se antrena pentru Olimpiadă, a avut o depresie...
a bătut un cal, sau ceva de genu'.
Grozav ! Frigida şi Mousey sunt aici.
Doar pentru că am fost pusă să te supraveghez...
nu înseamnă că trebuie să stai tot timpul în cameră, Frigida.
Mă cheamă Anna.
Cu litere mari A, N, N, A.
Pleacă.
Acum.
Sau poate că nu vrei să pleci pentru că vrei să vezi cum mă schimb.
Nu-i aşa, Frigida ?
Ce faci ? Nu ! Nu ! Nu ! Te rog, nu !
Nu ! Nu ! Nu ! Opriţi-vă !
Camerele vor fi încuiate, şi pot fi luate pe semnătură, doar o dată pe zi.
Chimicalele pe care le veţi folosi pot fi dăunătoare...
şi orice utilizare greşită, cât de mică, va pune capăt şansei voastre de a deveni artist.
Care dintre voi are experienţă în arta fotografică ?
Anna.
Cineva a intrat în biroul directorului şi a furat tot alcoolul.
Ştii cine ar fi putut face asta ?
Doamnă administratoare, staţi de vorbă cu cineva...
care ia foarte în serios efectele nocive ale alcoolului.
Băutura e cartea de vizită a diavolului.
Hei, Anna, priveşte.
Îmi pare rău de faza cu dulapul.
Nu-ţi face griji.
Mâine vin câteva prietene la ceai. Vrei să vii şi tu ?
Poate să vină şi Megan ?
Cine, Mousey ? E atât de proastă.
Da, aşa e.
Ai copiat trandafirii de pe tufele de afară ?
Trandafirii nu cresc iarna.
Uneori ne amintim lucruri aşa cum am vrea să fie mai degrabă decât aşa cum erau cu adevărat.
Nu le-am făcut nimic acelor fete, dacă la asta faci aluzie.
Amintirile false pot avea... pot fi precipitate...
pot duce lipsă de detalii.
Prin geamuri nu se vede nimic sau ceasurile nu merg.
Dacă o să mă găseşti vreodată atractivă în vreo amintire...
va fi, poate, pentru că inventez şi asta.
Nu m-aş închipui într-o zi când aş arăta urât dacă aş şti că eşti prin preajmă şi mă priveşti.
Hei, nu glumesc, bine ?
Accept faptul că nu ştim exact ce căutam...
dar amintirile trebuie să fie reale !
Trebuie să fii foarte atent !
Ţi-a sugerat ceva că le-aş fi inventat ?
Am văzut un ceas pe perete, acele nu se mişcau.
Cel de pe holul dormitorului, nu ?
Da.
Ăla n-a funcţionat niciodată.
Îi spuneam profesorului de gimnastică, d-l Pierce "Ceasul", pentru că nici el nu "funcţiona".
Nu ieşi niciodată din casă ?
Nu mai ies.
Ai 20 de minute.
D-le Ortega ?
Deci, ce eşti tu ? Vreun fel de terapeut ?
Ştii ce e un spion psihic ?
Cineva care ia banii celor bogaţi.
Asta sunt eu.
Te-au angajat părinţii Annei că să afli dacă are suflet ?
Sunt aici ca să aflu adevărul.
Familia aia e un coşmar.
Ai săpat prea adânc, ar fi bine să ai grijă pe unde umbli.
Ai noroc că nu te-ai ales cu 20 de ani pentru seducerea unui minor.
Nu zic că n-am nicio vină, dar fata aia...
era peste tot unde păşeam... flirta...
găsea ocazii să fim doar noi doi.
Am pierdut totul.
Slujba, logodnica, libertatea...
o întreagă viaţă afurisită, din cauza ei.
Anna arunca bani precum confetti.
Pot să ajungă la oricine.
Poliţişti, procurori...
Au muşamalizat toate relele pe care le-a făcut Anna.
Apoi, m-au aruncat aici pentru ceva ce n-am făcut.
Sunt sigur că au muşamalizat şi când a încercat să le omoare...
pe cele trei fete de la şcoală, în acelaşi an.
Anna a dat vina pe o altă fată, Mousey...
dar nimeni n-a aflat vreodată care din ele a fost.
Nici măcar familia lui Susan Merrick n-au putut-o aduce pe Anna în faţa unui judecător.
Mi-ar plăcea să-şi primească răsplata ce li se cuvine.
Susan Merrick ?
Mă numesc John Washington. Pot să vă pun câteva întrebări în legătură cu Anna Greene ?
Eşti poliţist ?
Nu, nu sunt poliţist, d-ră Merrick.
Ce e ? A murit sau ce ?
Nu... deloc.
Vreau să aflu ce s-a întâmplat, cu adevărat, la Whitten Academy.
Crezi că Anna a fost responsabilă.
Sigur că da, era o psihopată.
Mai erau acolo multe fete cu probleme. Putea fi oricare dintre ele.
M-am împăcat bine cu toate.
Aveaţi o fată pe nume Mousey la şcoală dvs ?
Nu... nu cred.
Îmi pare rău, dar trebuie să plec.
D-ră Merrick, ştiu prin ce aţi trecut.
Ştiu că trebuie să fi fost foarte dureros.
Am nevoie de ajutorul dvs.
Vă amintiţi ceva special despre Anna ce credeţi că ar trebui să ştiu ?
Da... sigur că-mi amintesc.
Anna avea tupeu, pe bune. Era de genu' "băutura e cartea de vizită a diavolului".
Era grozavă.
Hei, Anna, vrei o ceaşcă ?
Nu, mersi.
Eşti sigură ?
Da.
Îmi place că eşti aici cu noi.
Întoarce-te... acum.
Ai văzut-o pe Mousey, nu ? Ea a făcut-o.
Deci nu tu le-ai otrăvit pe fetele alea ?
Sigur că nu.
Amprentele tale erau pe ceainic.
Pentru că l-am atins o dată sau de două ori.
De ce să fi curăţat urmele de otravă şi să fi lăsat amprentele pe ceainic ?
Fără a mai aminti că am ascuns otrava sub patul meu.
Poate că eşti prea deşteaptă ca să te gândeşti şi la tine.
Dacă ai fi şters ceainicul, n-ar fi dus niciun indiciu la tine.
Poate că nu ai avut timp să ascunzi otrava.
Megan a făcut-o, John.
De ce nu te-ai dus la poliţie ?
Şi să le spun că Megan era obsedată şi că-mi zâmbea compătimitor când eram sedusă ?
De ce nu ?
Uiţi cum e să fii adolescent.
Adulţii îţi spun ce să faci, au opinii despre ce spui înainte chiar de a spune acel lucru.
- Nu există nicio Mousey, Anna. - Ce ?
Ce tot spui acolo ?
Nu există nicio Megan la şcoală.
Nu mă crezi ? Dai vina pe mine ?
Megan s-a transferat în semestrul doi şi a plecat imediat ce am fost exmatriculată.
Cine naiba crezi că-s eu ?
Spune-mi, John !
Ce... crezi că sunt vreo psihopată ?
Ce ? E a doua zi la rând când mă faci mincinoasă !
Vreau să ştiu de ce te-ai întors brusc împotriva mea !
Uite ! Albumul clasei !
Cretinule.
Nu te superi dacă-l iau cu mine vreo două zile ?
Din partea mea poţi să dormi cu el sub pernă.
Nu prea mai avem timp.
Vreau să te gândeşti la toate momentele cheie din viaţa ta până mâine.
Poţi să faci asta pentru mine ?
Bine.
John...
John, de ce nu mă ajuţi ?
De ce nu vrei să mă ajuţi ?
Mamă !
Cine-i acolo ?
Anna ?
Anna !
Alo ?
Hei !
Stai !
Pot să mă spăl pe faţă undeva ?
E o baie la capătul coridorului pe stânga.
Mulţumesc.
Ce cauţi aici ?
Poate că îl caut pe tipul de noaptea trecută.
Ştiţi, d-le Greene, chiar nu e necesar să puneţi să fiu urmărit.
Te-am studiat intens înainte de a te angaja.
N-am pus pe nimeni să te urmărească.
Dacă nu te superi, treaba dumitale în această casă e la etaj.
Foarte bine, Anna.
Încă nu.
Mă bucur că te-ai întors din Zombieland.
Eşti bine, vrei nişte apă ?
Nu-s grozavi ? E mai bun decât ce aveai înainte.
Cum ai făcut asta ?
L-am descărcat.
Nu, cum m-ai lăsat singur în amintiri ?
Nu ştiu.
M-am întors dintr-o dată, nu ne mai ţineam de mâini iar tu erai încă în transă.
Nu eram sigură ce să fac.
Erai drăguţ când dormeai.
Anna, ştii ce e telepatia ?
Da.
Atunci ştii că e perfect natural să...
Să ce ? Să ai sentimente puternice pentru terapeutul tău ?
Am spus doar că mi-a plăcut să te privesc cum dormeai.
Profesorul tău a fost mult mai în vârstă decât tine, a abuzat de tine.
Ne stimula... locul ăla era atât de deprimant.
Cum e cu fotografiile ?
Zicea că sunt în scop artistic, şi la început aşa erau.
Eşti în regulă ? Nu arăţi prea bine.
Am probleme cu starea de concentrare.
Efecte secundare de la şedinţe ? Halucinaţii ?
Da... dureri groaznice de cap.
Nu pot să dorm... am coşmaruri.
Plus tipul pe care l-au angajat să mă urmărească...
e... e peste tot unde mă duc.
Poate că evenimentele au făcut din caz unul prea mare pentru ceea ce erai pregătit la început.
Poate ar trebui să-l rugăm pe Lundgren să preia cazul.
Nu ! Nici vorbă, nu. Mă descurc.
Ai tratat-o vreodată pe Anna la ea acasă ?
Nu.
Ai avut vreodată motiv să suspectezi vreun abuz în familie ?
Nimic legat de tatăl vitreg ?
Greu de crezut. Robert e un tip remarcabil.
N-aş lua-o pe acest drum doar după o bănuială.
Tom Ortega mi-a spus că părinţii Annei l-au...
Ai fost la Tom Ortega ?
Ticălosul ăla a făcut poze indecente cu Anna.
Ar trebui să te concentrezi pe şedinţe, nu să investighezi lumea reală.
Trebuie să fii obiectiv, John.
Se întâmplă ceva în spatele cortinei...
trebuie să aflu ce.
Trebuie să iei în considerare că treaba asta e prea mare şi prea complexă...
şi că devii prea implicat personal.
Orice ar fi, o să aflu adevărul.
Ştii unde vrei să mergi ?
M-am uitat peste toate pozele iar una dintre ele m-a făcut să simt ceva.
Nu-mi spune.
Nu altera amintirile, doar du-te acolo.
Când eşti gata, închide ochii.
Să începem... acum.
- Părinţii l-au adus la mine. - Pe cine ?
Nu-mi amintesc cum îl cheamă.
Ce faci acolo, Anna ?
De ce nu vii aici... lângă mine.
Vino aici, scumpo.
Nu te teme.
Nu-ţi fac niciun rău.
Întoarce-te... acum !
Anna ?
Anna, mă auzi ?
Eşti bine, ai leşinat.
Ce s-a întâmplat ?
Adu nişte apă. E bine.
Da, bine.
Ia asta.
Ce e ?
Un sedativ de-al mamei tale. Te va ajuta să dormi.
Şi acum ce se întâmplă ?
Acum... te faci bine.
Asta e cheia casei în care locuiau părinţii mei când m-am născut.
Mereu m-am simţit în siguranţă acolo.
Oamenii au fost răi de foarte multe ori în viaţa mea.
Nu pot să-ţi mulţumesc îndeajuns, John.
O să ţii asta la tine tot timpul ?
Dacă ştiu că e la tine, atunci ştiu că există cineva...
care ţine cu mine.
S-ar putea să nu plec la ospiciu...
dar tot mă simt prinsă în capcană.
Sigur.
Hei ! Hei !
John ? Ce cauţi aici ?
Trebuia să suni, am oaspeţi la cină.
De ce, Sebastian ?
Cristoase ! Era doar o copilă.
Ce se petrece ? Ai băut ?
Astea erau în amintirile Annei.
Ai fost în biroul meu ?
Te-am văzut cu ea, în bibliotecă, într-una dintre amintiri
Se poate să fi fost o dată acolo, am uitat !
Despre ce e vorba ?
Ai spus că n-ai tratat-o niciodată acasă, dar ai fost acolo !
Încerci să sugerezi că i-aş fi făcut ceva ?
Gândeşte-te bine, John.
De ce te-aş fi rugat să preiei cazul, dacă aş fi fost vinovat de ceva ?
Gândeşte-te la ce acuzaţii îmi aduci...
apoi, gândeşte-te pe cine acuzi.
Voiau să-l angajeze pe Peter Lundgren.
Tu m-ai adus, pentru că eram slab, decăzut...
şi eram uşor de manipulat. Nu-i aşa ?
Şi nu mi-ai fi arătat acel dosar dacă n-ai fi fost obligat să o faci.
Spuneai că nu vor să-l văd, dar tu l-ai avut tot timpul !
Nu ţi-am spus niciodată că nu am dosarul !
Am spus că familia vrea intimitate.
Ce-ai spus zilele trecute ? Voiai să renunţ la caz.
Am spus asta pentru că...
Ştiu ce nu voiai să aflu.
Am spus asta pentru că îmi făceam griji pentru tine !
Haide, John !
Ai băut singur. Ai avut halucinaţii zile întregi !
Iarăşi mă ignori, unchiule Sebastian.
Bună, scumpo.
Scuze. John...
Să nu te mai apropii de Anna niciodată ! Mă auzi ?
John !
Din cauza experienţelor sexuale premature, Anna...
simte nevoia unui control...
care se manifestă într-o varietate de tulburări.
Are... dificultăţi însemnate...
în a forma şi menţine relaţii de lungă durată cu alţii.
În principiu, şi-a creat o carapace...
- Îţi place ? - ... prin care se protejează de suferinţă...
şi de tot ce o înconjoară. - E grozav.
Interacţionează cu lumea într-o manieră complet diferită de noi ceilalţi.
Cel mai rău lucru pe care puteţi să-l faceţi e s-o ţineţi încuiată.
Vă mulţumesc foarte mult, d-le Washington.
Succes.
Nu e vina ta, John.
Omul acesta... au minţit în legătură cu tot.
<Doar pentru că minciunile sunt şocante şi atrag multă atenţie...
nu le face obligatoriu adevărate.
A fost foarte important pentru noi...
să verificăm faptele...
până ce a fost evident că sunt nevinovat.
Odată ce mi-am dovedit nevinovăţia, ne-am întors la acea dovadă...
iarăşi şi iarăşi, şi am privit-o cu alţi ochi.
Pentru că numai atunci, am fost capabili să vedem de fapt adevărul.
Mai sunt întrebări ?
Cum vă simţiţi numit în funcţie ?
Bună întrebare...
şi vreau să le mulţumesc alegătorilor mei...
Tocmai l-am descărcat.
Nu-i aşa că-i grozav ? Mai bun decât ce aveai înainte.
- Alo ? - Poţi să vii la mine ?
Trebuie să te văd, John.
Anna, ascultă, trebuie să vorbesc cu...
Înainte de a fi prea târziu !
S-a întâmplat ceva groaznic şi vreau să...
Ce ? Alo ?
Alo ?
Aţi sunat la reşedinţa familiei Greene.
Vă rugăm să lăsaţi un mesaj şi vă vom răspunde cât mai curând posibil.
E cineva ?
- Anna ? - John.
Hei !
Deschide uşa !
John, e cineva în casă !
La naiba !
Mamă ? Mamă ?
Alo ?
Urgenţă...
Alo, mă auziţi ?
La naiba.
Nu vreau să mor !
Hei ! Hei ! Deschide naibii uşa !
911, ce urgenţă aveţi ?
Adresa este Bayside, 1103.
Un intrus în casă şi o ameninţare fizică.
Bine.
Avem deja mai multe echipaje care se îndreaptă spre această adresă, d-le.
Anna !
Aşteaptă !
Anna !
John.
Anna ! Eşti bine ? Eşti rănită ?
Suntem urmăriţi...
dar a sosit poliţia, rămâi cu mine şi o să fii în siguranţă. Bine ?
Îmi pare rău.
Ce ?
E cineva acolo !
Hei ! Hei !
Aici !
Hei ! Stai ! Stai !
Hei ! Cineva a pătruns în casa familiei Greene !
Poliţia ! Sunt sigu...
Rămâi pe loc !
Mâinile sus, d-le Washington ! Mâinile sus, d-le Washington !
Sunteţi suspectat de crimă, d-le Washington.
Am găsit sute de poze cu fete minore...
în computerul tău.
Ea mi-a înscenat totul.
O fată de 16 ani.
Ascultă. Ştim că părinţii o ameninţau constant cu internarea într-un ospiciu...
iar tu... te-ai opus cu vehemenţă.
După cum văd eu lucrurile, te-ai apropiat prea tare de fată.
I-ai drogat părinţii, ca s-o poţi lua cu tine...
dar ea a refuzat să plece iar tu ai făcut un lucru pe care nu credeai c-o să-l faci vreodată.
Părinţii sunt bine ?
Da... am găsit sedativele mamei în bucătărie, John.
Şi aş pune pariu că amprentele tale sunt pe flacon.
Am găsit un deschizător de scrisori, plin de sânge...
în pădure, unde ai fost tu.
Pot să dau explicaţii tuturor probelor pe care credeţi că le aveţi.
Ne-am uitat cu atenţie la casetele cu tine cum o urmăreai pe Anna.
E evident că ai dezactivat mai multe camere...
apoi ai oprit curentul electric ca să-ţi acoperi urmele.
Am fost încuiat în camera de supraveghere !
Recunoşti asta ?
Anna mi-a dat-o.
E cheia de la camera de supraveghere.
Te-ai panicat, aveai nevoie de un alibi...
ai distrus uşa pe interior, dar ai uitat...
că aveai cheia în buzunar.
Fă ce trebuie, John...
şi spune ce ai făcut cu fata.
Am intrat în casă, o căutam.
Şi ai fost încuiat în camera de supraveghere.
Exact. Şi când am reuşit să ies, era prea târziu.
Era sânge pe hol, am mers după urma de sânge în pădure !
- De asta ai sânge pe pantofi ? - Da.
Mergând după urma de sânge a unei fete de 16 ani... într-o pădure nesfârşită.
Da, şi... a apărut ca din senin.
Mi-a... apucat mâinile, mâinile mele aveau sânge pe ele.
A fugit.
Asta a fost înainte sau după ce a sunat la 911 de pe celularul ei...
ţipând că o urmăreai prin casă, încercând s-o omori ?
Există suficiente dovezi care să te incrimineze.
Altcineva a fost în casă.
O să mori în închisoare.
Întoarce-te... acum.
Sfârşit de tură.
Asta e tot.
Am trecut împreună prin toate amintirile necesare...
prin toate aspectele legate de tine în cazul Annei.
Trebuia să-mi dau seama ce urmăreşte.
Nu e vina ta, John.
Anna a fost capabilă să studieze protocoalele noastre cât timp ai stat cu ea...
şi probabil a devenit destul de puternică încât să controleze şi să manipuleze şedinţele.
A fost capabilă chiar să-şi dea seama că apa a declanşat amintirile cu sinuciderea soţiei tale.
Te voia responsabil de moartea ei.
Dacă ar fi fugit doar, părinţii ar fi continuat s-o caute.
Ai aflat ceva ?
O să trimit şedinţele noastre judecătorului...
punând accent pe timpul cât ai stat încuiat în camera de supraveghere...
şi când ai vorbit cu ea în pădure...
dar, după cum ştii, şedinţele noastre nu cântăresc la fel de mult...
la tribunal precum un martor ocular.
Singură probă irefutabilţ pentru tine ar fi să dovedeşti că Anna încă trăieşte...
dar... asta depăşeşte capacităţile mele.
D-le Lundgren ?
Îmi pare foarte rău.
Nu ştiu cum m-a făcut s-o cred.
M-a prostit de-a binelea.
E totul în regulă, John.
Ai fost foarte stresat în ultima vreme.
Mulţumesc.
Judecătorul o să ia cu siguranţă în considerare mărturia lui Peter...
dar din moment ce lucraţi amândoi la Mindscape...
sunt nişte chestii legislative pe care va trebui să le rezolvăm şi asta ne va lua ceva timp.
Ştiu.
Cu cât scapi mai repede de casă, cu atât mai bine.
Nu va trece mult până ţi se va plăti cauţiunea.
Să nu-ţi faci griji, John, nu eşti singur.
Voi face tot ce-mi stă în putere să te ajut să scapi din asta.
Şi vrei să trimiţi doar un singur trandafir ?
Un singur trandafir... şi fotografia asta.
Sunteţi drăguţă să rupeţi toţi spinii înainte de a-l trimite ?
Aşa o să fac.
Chestia ciudată cu amintirile...
e că nu poţi avea deplină încredere în ele.
Şi totuşi, în final, e singurul adevăr pe care-l avem.
Şi nu contează cât e de dureros, trebuie să-l priveşti în faţă...
pentru că uneori...
e singurul lucru care te poate salva.
E singurul lucru...
care te poate elibera.
Traducerea şi adaptarea JDB
M-am gândit să...
încerc să vin sus că poţi să mă refuzi.
Intra.
SprijinÄ-ne Či sÄ devinÄ membru VIP pentru a elimina toate anunČurile www.OpenSubtitles.org