Îţi mulţumim din nou Rose pentru...
Câteva zile şi...
Te voi suna când ne aranjăm
şi voi avea o idee mai bună a ceea ce se întâmplă...
Mami?
Bombonico...
Tata şi cu mine facem o călătorie de afaceri de ultim moment.
Aşa că Rose va sta cu tine câteva zile.
Nu! Nu vreau să pleci.
Va fi atât de plictisitor.
Nu voi putea să-mi ţin... ochii...
La revedere scumpo. Ne vedem curând.
Janet, trebuie să plecăm.
Mi-aş fi dorit să ne lăsăm bagajele jos
şi să te băgăm în pat.
Dar erau prea multe vieţi în joc.
Dumnezeule.
Au lansat deja!
Trebuie să o oprim!
Vino!
api.OpenSubtitles.org is deprecated, please implement REST API from OpenSubtitles.com
Pentru dezamorsarea rachetei trebuia să intrăm în ea.
Dar carcasa era prea groasă.
Singura cale era să ne micşorăm printre molecule.
Nu pot trece.
Hank.
Amândoi ştiam că dacă ne micşorăm atât,
nu mai e cale de întoarcere.
Ar fi trebuit să fi fost eu.
Dar regulatorul meu a fost afectat.
Al mamei tale, nu.
Spune-i lui Hope că o iubesc.
- L-a oprit. - Janet! Nu!
Şi a devenit subatomică pentru a dezactiva bomba.
Mama ta a salvat mii de vieţi în acea zi
ştiind că va fi pierdută pe Tărâmul Quantic.
Singură, mă tem,
dispărută pentru totdeauna.
Să-ţi spun că nu se va mai întoarce acasă
a fost cel mai greu lucru pe care a trebuit să-l fac vreodată.
Dar apoi, a apărut Scott...
Sau ar trebui să spun, a dat buzna în casa noastră.
Şi când a mers pe Tărâmul Cuantic...
şi s-a întors, totul s-a schimbat.
Am început să mă întreb...
mama ta ar putea fi încă în viaţă?
Aşa că am luat nişte planuri vechi.
Tată, ce vrei să spui?
Cred că este posibil să o aducem înapoi.
Bine. Am intrat.
În prezent.
Locul ăsta e un labirint. Unde este harta?
Suntem cu siguranţă aproape.
- Eşti gata? - Sunt gata, tati.
Eşti sigură? Pentru că odată ce intrăm, dacă arăţi orice ezitare sau teamă,
- suntem terminaţi. - Mănânc teamă la micul dejun.
Asta e super. Vino.
Uite! Este Anton. El ne va arăta calea.
Anton, în ce direcţie mergem?
Mulţumesc, Anton.
Uite! Furnicile s-au îngropat în instalaţia tehnologică.
Nu! Lasere!
Nu pot, am fost radiat!
Seiful secret.
- Spune-mi că ai adus lentilele de contact. - Da!
Perfect! Chiar acolo.
Acolo! E micuţa comoară.
Trofeul meu?
- Arată a comoara. - Pentru mine este o comoară.
- Vreau să-l iau şi să-l arăt şi să spun. - Nu, nu poţi face asta. Nu se poate.
Nu părăseşte niciodată casa. Este prea important.
Ăsta-i cel mai bun cadou de ziua mea pe care mi l-ai dat vreodată.
Sunt aşa de marcat că tu crezi că sunt cea mai Grozavă Bunică din Lume.
- Era singurul pe care-l aveau. - Mă face să-ţi împletesc un pulover.
- Nu, poliţistul! - Scotty.
Mă uitam la schemele pentru clădirile Karapetyan,
şi cred că avem cam prea multe camere de securitate, nu-i aşa?
- Nu deloc. - Adică, sunt o mulţime de camere.
Ştiu de ce are nevoie. Cine e expertul în securitate, în afacerea noastră?
Adică, tu eşti. Dar eu conduc compania, nu?
Şi dacă îl citez, va merge în altă parte, adică, trebuie să aterizăm această pasăre.
Nu pleacă nicăieri. Iar expresia este "să prindem peştele."
Nu, este "să aterizăm pasărea".
Aşa cum aterizezi cu avionul. Trebuie să aterizezi avionul pentru a fi în afaceri.
Ştiu că este o prostie să te agăţi de astfel de lucruri. Dar eu fac...
Cum să aterizez un peşte? Nu poate merge.
Şi dacă ajunge pe ţărm şi se luptă cu un şoim, cine va câştiga?
Chiar m-ai învârtit în jurul chestiei ăsteia.
Este în regulă. Îl vom om ateriza pe Karapetyan.
Acum dacă vrei să mă scuzi, sunt în mijlocul încercării de a fura ceva cu fiica mea.
O să verific din nou.
Spre furnica evadată!
Să mergem înainte ca Po-po să vină înapoi!
Po-po? De unde ştii de asta?
Să zburăm, Ant-oinette! Să zburăm!
Aterizare de urgenţă!
- Aş vrea să ne putem micşora pe bune. - E destul de mişto.
Mă duc la birou, Scotty.
Îmi pare rău pentru sperietura de mai devreme, ştii?
Dar mă simt... mult mai bine. Inima mea cu siguranţă bate prea tare şi aşa ceva?
Şi îmi tremură mâinile. Dar cred că n-au legătură, ştii?
Va fi minunat, Luis. Nu ai de ce să-ţi faci griji.
Da da. Eu sunt şeful. Eu sunt şeful.
Eu sunt şeful. Da, da, da, da.
Tati!
Haide, Woo. Mi-au mai rămas trei zile.
- De ce aş încerca să fug? - Scuze, Scott, dar regulile sunt reguli.
Tu ai declanşat alarma perimetrului, şi noi cercetăm locul.
Unde dai şi unde crapă.
Mulţumesc. A fost un accident. Mi-a trecut piciorul prin gard.
Furnica noastră zburătoare s-a prăbuşit.
Încerci să distrezi un copil de 10 ani când nu poţi părăsi casa.
Şi ştii cât de departe m-am dus?
Magie de aproape.
Am învăţat asta.
De ce nu-l poţi lăsa în pace pe tata?
Cassie...
Toate astea trebuie să pară o grămadă de chestii confuze pentru tine, nu?
Gândeşte-te aşa:
Şcoala ta are reguli, nu? De exemplu,
nu poţi să te desenezi de pereţi.
Ei bine, tatăl tău a mers în Germania şi a desenat pe pereţi cu Captain America.
Şi aceasta a fost încălcarea articolului 16 alineatul 3, din acordul de la Sokovia.
Acum, ca parte a acordului său comun cu securitatea internă şi guvernul german,
i s-a permis să se întoarcă în S.U.A.
cu condiţia să facă doi ani de arest la domiciliu,
urmat de trei ani de eliberare condiţionată.
Şi să evite orice activităţi neautorizate, tehnologie,
sau contactul cu oricare dintre foştii asociaţi, care au încălcat sau încălcă,
acordul menţionat. Sau orice statut înrudit.
Bine, scumpo?
Eşti într-adevăr grozav cu copiii!
Mersi. Sunt, de asemenea, păstor de tineret.
Oricum, nu vreau să fiu prea curios,
dar nu ai avut niciun contact cu Hank Pym sau cu Hope Van Dyne, nu-i aşa?
- Nu. - Eşti sigur?
Pentru că e doar o chestiune de timp înainte să-i prindem
A fost tehnologia lor, aşa că şi ei au încălcat acordul.
Şi asocierea cu ei îţi anulează înţelegerea şi...
Nu trebuie să-ţi reamintesc că...
orice încălcare a acordului tău înseamnă 20 de ani de închisoare. Minim.
Nu am mai vorbit niciodată cu Hank sau cu Hope.
- Ei îi urăsc curajul. - Mulţumesc, Alună.
- Cum ai făcut-o, Scott? - Ce anume?
Trucul cu cartea?
Serios?
Doamne!
Nu puteţi veni aici ori de câte ori vreţi şi să cercetaţi locul.
De fapt, pot.
- Aveţi nevoie de un mandat. - De fapt, nu.
Serios?
Ţi-ai împachetat pantofii de fotbal?
- Da. - În regulă.
Data viitoare când te văd, vei fi afară!
Eu o să fiu în interiorul ăsteia.
Trei zile. Serios?
- Sunt mândru de tine, prietene. - Mulţumesc.
- Ştii ceva? Mai dă-mi una. - Şi mie!
Libertate, afaceri, simt măreţia.
- Am avut un weekend amuzant, tati. - Şi eu, Alună.
Dar aşteaptă până weekendul următor. Odată ce ies de aici,
tu şi cu mine vom vopsi oraşul în roşu.
Vom mânca atât de multă îngheţată, că nu ne vom opri niciodată din vomitat.
- Devii bun la asta. - Cum ai făcut asta?
- Pa, tati! - Pa!
- Pa!
Trei zile.
Floare la ureche.
Pocneşte-ţi degetele. Asta îi face să se uite acolo.
Asta-i o distragere a atenţiei.
Floare la ureche.
Pierdut... în Tărâmul Cuantic.
Ce?
Te voi găsi, Bombonică.
Te-am găsit!
Mereu mă găseşti, mamă.
Ce naiba?
Bună, Hank.
A trecut ceva timp.
Nici măcar nu ştiu dacă ăsta mai e...
numărul tău... şi
probabil că sunt ultima persoană de care vrei să auzi. Dar...
tocmai am avut un vis foarte ciudat.
Şi ştiu că nu sună a urgenţă sau altceva, dar l-am simţit...
foarte real.
Eram înapoi pe Tărâmul Cuantic şi...
cred că ţi-am văzut soţia.
Şi apoi eu eram soţia ta.
Adică, nu într-un mod ciudat sau altceva...
Ştii...
auzindu-mă cu voce tare, mă gândesc că nu e o urgenţă.
Îmi pare rău că te deranjez.
Îmi pare rău pentru multe lucruri.
Hope?
Ăsta-i un alt vis?
Crezi că a fost un vis, sau e posibil s-o fi văzut cu adevărat pe mama acolo?
Nu sunt sigur.
Nu pot fi aici! Nu pot fi aici, sunt în arest la domiciliu.
Ei nu vor deschide în timp ce sistemul e pornit, Scott.
Trebuie să mă duci acasă.
- Ei pot apărea în orice clipă. - Relaxează-te...
După cât ştiu poliţiştii bonă, eşti încă acasă.
Scotty?
El este programat să-ţi reproducă rutina zilnică.
Nouă ore în pat, cinci ore în faţa televizorului,
două ore în baie, indiferent de ce este vorba.
Acest lucru e complet inexact.
De unde ştii rutina mea zilnică? Mă spionezi?
Ne ocupăm de toate ameninţările de securitate, bine?
Şi până acum, cea mai mare pe care am avut-o, eşti tu.
Îmi pare rău pentru Germania.
Ei au apărut. Au spus că este o chestiune de securitate naţională,
- şi Cap ăla avea nevoie de ajutor. - Cap?
... itanul America. Căpitanul... Cap.
Aşa îi spunem.
Dacă eşti prieten şi cred că sunt prieten, puţin. Îl cunosc. El nu e, în fine...
Îmi pare rău! În regulă? Nu m-am gândit că voi fi prins.
Nu te-ai gândit la multe lucruri.
Ce mai face Hank?
Încă mai fugim, casa a dispărut. La fel şi libertatea noastră. Ce crezi că face?
Îmi pare rău. Ştiu că eşti supărată.
Nu caut scuze, Scott.
Singurul motiv pentru care vorbim, e că avem nevoie de ceea ce e în capul tău.
Aici locuiţi?
Dacă aveţi nevoie de ajutor, de bani sau ceva, poate că pot...
Suntem bine.
Bună, Hank. Uite...
- Vreau doar să... - Renunţă.
- Putem începe? - Da.
Deci, în timp ce tu te relaxai acasă, noi am construit asta.
Este un tunel. Spre Tărâmul Cuantic.
Către mama mea.
Credem că ar putea fi încă acolo, numai că nu ştim unde.
Ce?
Dacă putem identifica locaţia mamei, atunci coconul mă poate duce să o iau.
Aţi construit toate astea şi nici nu ştiţi dacă trăieşte?
Se numeşte, ipoteză.
Aseară am alimentat tunelul prima dată. Este supraîncărcat şi este închis.
Dar pentru o clipă,
s-a deschis uşa spre Tărâmul Cuantic.
Şi?
Şi cinci minute mai târziu, ai sunat tu. Vorbind despre mama.
Credem că atunci când ai fost acolo s-ar putea să te fi încurcat cu ea.
Hank, n-aş face asta niciodată. Te respect prea mult.
Capcana cuantică, Scott.
Credem că ar fi putut să-ţi pună un fel de mesaj în cap. Speram că o locaţie.
Şi deschiderea tunelului l-a declanşat.
Mama ta a pus un mesaj în capul meu? Haide. Asta-i o nebunie.
Nu, Scott. Nebunie...
e să te duci în Germania fără să ne spui şi să te lupţi cu Răzbunătorii.
Doar spune-mi că nu ai minţit în legătură cu costumul pe care l-ai luat.
Spune-mi că l-ai distrus cu adevărat.
Da. L-am distrus. Jur.
Nu pot să cred că mi-ai distrus costumul.
Adică, a fost munca vieţii mele.
- Ce trebuia să fac? - Nu trebuia să-mi iei costumul!
Îmi pare rău, Hank. Îmi pare rău că am luat costumul.
Îmi pare rău că am sunat aseară.
Nu-mi amintesc s-o fi văzut pe Janet acolo. Îmi doresc s-o fi făcut.
Am avut un vis cu ea jucându-se de-a Baba Oarba cu o fetiţă.
Ce?
Tu... eu am avut un vis. Se juca Baba Oarba cu...
o... fetiţă. Cassie şi cu mine o facem mereu Nu înseamnă nimic.
Dar era Cassie în vis?
Nu.
- Unde se ascundea? - Ce?
Fetiţa, unde se ascundea. Într-un dulap?
Nu, într-un dresser înalt.
- Vrei să spui un dulap. - Aşa se numeşte asta?
- Ce culoare era? - Roşu.
- Erau cai în el? - Doamne.
Acolo mă ascundeam de fiecare dată când jucam.
Nu suna ca şi cum ai prins esenţa jocului.
Ea e în viaţă!
Ştiam eu.
Ştiam eu!
- Trebuie să ajungem la partea aia. - Bine.
Cu cât mai repede vom face tunelul să funcţioneze,
cu atât mai repede putem scoate acest mesaj din capul lui.
- Burch o are? - Da. Să mergem.
Ce parte? Cine este Burch? Staţi, ce se întâmplă?
Ne trebuie o componentă pentru a opri tunelul să se supraîncarce din nou.
Ţi-am luat hainele. Poate vrei să te schimbi.
Uite. Aş vrea cu adevărat să vă ajut.
Dar dacă nu sunt acasă când vin să-mi scoată monitorul de gleznă,
atunci plec pentru totdeauna.
Odată ce luăm componenta şi pornim tunelul, vom lua mesajul şi vei fi acasă la prânz.
Trebuie să ne grăbim. Încurcătura nu va dura.
Ne eşti dator.
Bine, bine. Dar pot să aştept înăuntru? Pentru că nu ar trebui să fiu aici.
Să mergem.
- Suntem în regulă? - Da.
O să mă întorc imediat.
- Pot lua una din astea? - Nu.
Susan!
- Bun venit la Oui! - Sonny.
Oui este franţuzescul pentru da. Ca în, da pentru ferma pe masă,
da surselor locale, şi da,
planeta înainte de profit.
Ei bine, să sperăm că înseamnă şi da,
ai componenta pe care am comandat-o.
Ştii, mi-a plăcut mereu că ai simţul umorului, Susan.
- Ia loc. - Nu, nu e nevoie. Mulţumesc.
- Cine este tipul acesta? - Sonny Burch.
Trafichează tehnologie pe piaţa neagră.
El ne aduce ceea ce avem nevoie pentru a construi tunelul.
- Pot să iau una? - Nu.
Ştii, am un prieten special la FBI. Şi spun special, pentru că...
îmi spune lucruri pe care nu le ştiam anterior.
De exemplu...
nu te numeşti Susan.
Ci Hope Van Dyne.
Şi asociatul tău nevăzut, e tatăl tău, Hank Pym.
- Nu e bine, Hank. - Pe naiba.
Ce vrei?
Relaţiile sunt construite pe încredere, Hope.
Şi vreau ca relaţia noastră să aibă o bază solidă.
Relaţia noastră?
Peisajul afacerii noastre s-a schimbat, Hope.
La naiba, Shield & Hydra nu mai există. Dar acum, Hank Pym?
- Hank Pym, este o adevărată oportunitate. - Ce vrei să spui?
Crezi că nu ştiu ce aţi construit? Cu toate astea?
Tehnologie cuantică.
Şi puteţi uita nanotehnologia. Uitaţi de IA. Uitaţi criptomoneda.
Energia cuantică este viitorul. Este următoarea goană după aur.
- Chiar aşa? - Vreau să particip, Hope.
Deci, ca un gest de bunăvoinţă, mi-am luat libertatea
de a aranja nişte cumpărători pentru laboratorul vostru.
Punctul de pornire al licitaţiei? Un miliard de dolari.
Mulţumesc, Sonny. Serios.
Dar tatăl meu şi cu mine avem ceva mai presant decât să începem o afacere.
Deci, voi lua doar componenta. Aşa cum am aranjat.
Cumpărătorii mei nu acceptă un răspuns negativ.
Deci, fie suntem împreună în afaceri, fie nu suntem împreună în afaceri.
- Atunci cred că nu suntem. - Tu poţi pleca.
Dar mă tem că banii tăi vor trebui să rămână.
Să-i numim o compensaţie pentru sentimentele mele rănite.
Ascultă, Sonny.
Ar fi mult mai uşor pentru toată lumea dacă mi-ai da acea componentă.
Scumpo, singurul lucru pe care-l iei de aici este inima mea.
Dar se va vindeca în timp.
Bine.
- Şi acum ce? - Vei vedea.
A spus că ea şi tati aveau ceva presant.
Vreau să ştiu ce este, pentru că dacă nu lucrează cu noi, lucrează cu altcineva.
Aşa că aflaţi. Vreau un nume...
Stai aşa. I-ai dat aripi?
Prindeţi-o. Haideţi!
Nu candelabrul meu de la sfârşitul secolului!
Nu mai trageţi! Stop!
Bine, ia asta. Pleacă. Hai, hai, hai, hai!
Aripi şi explozii.
Înţeleg că nu aveai acea tehnică disponibilă pentru mine?
Nu, n-o aveam.
E o plăcere să fac afaceri cu tine, Sonny.
Afacerea noastră nu s-a încheiat încă, Hope.
Pot să te asigur de asta.
Ce naiba e aia?
- Tată, vezi asta? - Hope, ieşi de acolo!
- Trebuie să fac ceva. - Aşteaptă!
Este încă o lucrare în dezvoltare.
Tu m-ai învăţat acea lovitură. Îţi aminteşti?
- Da, ai o formă grozavă. - Pe vremuri.
- Ce s-a întâmplat cu noi? - Nu e momentul, Scott.
La naiba, unde a plecat?
L-am pierdut.
Nu văd nimic pe camerele furnicilor. Ce...?
Tată?
Dă-mi aia. Acum.
- Te simţi bine? - Nu. Au luat laboratorul.
- Nu. - Veniţi.
- Ce a fost asta? - Nu ştiu.
Dar trebuie să găsim undeva să ne regrupăm şi să ne dăm seama unde e laboratorul.
Deci, încotro?
Ce ziceţi de casa mea? Oricum ar trebui să fiu acolo.
- Woo ar putea apărea în orice clipă. - Exact de aceea nu mergem acasă la tine.
Ce zici de casa ta?
Scuze.
Nu mă pot gândi decât la un loc.
Nu.
Nu, nu! Nu! Nu!
Nu!
Dr Pym.
Cine ar fi crezut că, încă o dată,
la nevoie, te-ai întoarce către noi, ştii?
Nu eu.
Serviţi-vă.
Ce e cu pateurile rafinate? Trebuie să menţinem bugetul alimentar mic.
Ce ar trebui să mâncăm la micul dejun?
- Pachetele de ovăz. - Pachetele de ovăz.
- Este o insultă. - De ce e o insultă?
- Pentru că are gust de nisip. - Ştii de ce? Pentru că-i organic.
- Nu, nu e organic. Este nisip. - Cea mai importantă masă a zilei.
- Ştii ce, puteţi fi creativi cu asta. - Se rup dinţii.
Puteţi să puneţi puţin zahăr brun pe el, nişte scorţişoară, puneţi puţină miere...
Băieţi, băieţi, băieţi, băieţi! Haide, omule.
Avem altceva mai mare de făcut.
- Ăla e biroul meu? - Da.
Ce? De ce am un birou atât de mic?
Pentru că nu ai fost acolo când am ales birourile.
Dacă strănuţi, îl pierzi.
- Eram în arest la domiciliu. - Da!
Ştii ceva, nici măcar nu-i un birou. Este gunoi.
L-ai găsit afară printre gunoaie.
L-am luat de la o vânzare de vechituri.
- Deci, ai economisit bani cu biroul meu? - Băieţi.
Hope, te rog! Trebuie să ne concentrăm. În regulă?
Trebuie să găsim deja laboratorul. Doamne.
Ştii ceva? Am auzit poveşti, cu ce ţi s-a întâmplat.
Cu pisica aia nebună, înfricoşătoare, care umblă prin pereţi şi alte lucruri.
Ca... ca o fantomă!
Ca Baba Yaga.
Baba Yaga. O vrăjitoare.
Se spun poveşti copiilor pentru a-i speria.
Ştii de Baba Yaga?
Oricine l-a furat...
trebuie să-l găsim.
Nu găseşti pe cineva de genul ăsta.
- Te găsesc ei. - Ca Baba Yaga.
Dr Pym, eşti cel mai deştept geniu pe care-l cunosc.
N-ai pus nici un fel de LoJack în laboratorul tău?
Pentru că dacă n-ai făcut-o, avem o varietate de opţiuni accesibile.
Bineînţeles că am făcut-o, Luis.
A fost dezactivat.
Cine a furat laboratorul, ştia exact ce face.
- Şi ei arătau ca şi cum fazau. - Fazau?
Fază cuantică. Când un obiect se deplasează prin diferite stări ale materiei.
Da, la asta m-am gândit.
Laboratorul emite radiaţii. Putem modifica un spectrometru cuantic şi să îl urmărim?
Asta ar putea funcţiona, da. Dar tot echipamentul meu este în laborator.
Unde mai putem găsi echipamentul ăsta?
Există o persoană.
- Bill Foster. - Grozav!
Cine este Bill Foster?
E un coleg vechi de-al tatălui meu. De la Shield.
- S-au despărţit cu ani în urmă. - Se pare că ai multe certuri cu oamenii.
Este probabil doar o pierdere de timp.
Risc totul fiind aici. Nu crezi că ar trebui să verificăm?
Trebuie să aflăm cine a luat laboratorul.
Băieţi, nu este o idee bună să fim în aer liber aşa.
Linişteşte-te. Nu ne va recunoaşte nimeni.
Ce, din cauza şepcilor şi a ochelarilor de soare?
Nu este o deghizare, Hank.
Părem ca noi înşine la un meci de baseball.
Într-un sistem izolat...
particulele coexistă
într-o relaţie stabilă de fază. Dacă se intervine în sistem,
acea stabilitatea devine haos.
Imprevizibilă.
Periculoasă.
Frumoasă.
Izolat complet, un sistem cuantic s-ar întoarce la stări separate ale materiei
fiecare reţea cu o stare distinctă a mediului său.
Cu alte cuvinte...
obiectul în cauză ar fi atât în fază, cât şi în afara fazei
cu multiple realităţi paralele.
Apropo de a fi în afara fazei cu realitatea...
observ un număr neobişnuit de mare de ochi sticloşi printre voi.
Aşa că de ce nu încheiem cu câteva minute mai devreme.
Asta-i suficient pentru azi, vă mulţumesc, doamnelor şi domnilor, puteţi pleca.
E incredibil. Legătura ta către Janet
este reţeaua cuantică,
între stările cuantice ale moleculelor Posner din creierul tău.
Da. La asta m-am gândit.
Voi puneţi cuvântul "cuantic" în faţa a tot?
Doctore, trebuie să ne găsim laboratorul.
Hope, aş vrea să vă ajut, dar nu am nimic de genul echipamentului pe care îl descrii.
Ţi-am spus că e o pierdere de vreme Haide. Să mergem.
Nu fi condescendent, Hank. Tu eşti cel care fuge de FBI.
Totul pentru că a trebuit să creşti în dimensiune
pentru a te potrivi în sfârşit cu ego-ul tău.
Nu am fost eu în Germania. A fost idiotul ăsta.
Serios?
Să faci ceva atât de mare, trebuie să fi fost epuizant.
Am dormit trei zile întregi N-ai idee.
De fapt, am.
Pe vremuri, eram partenerul lui Hank într-un proiect numit Goliath.
Scuză-mă, ai fost partenerul meu?
Singurul lucru mai obositor de a face ceva atât de mare,
este să te pui cu prostiile lui Hank.
Corect.
Cât de mare ai ajuns?
Recordul meu?
Şase metri.
- Nu-i rău. - Tu?
- Eu nu... - Nu, serios. Sunt curios.
20 de metri.
- Da. - Imens.
- 20. - Dacă aţi terminat să comparaţi mărimile...
trebuie să găsim o cale de a da de urma laboratorului.
Şi marele Hank Pym nu şi-a dat încă seama de asta? Ciudat.
Ai avut toate răspunsurile pe vremuri De aceea am părăsit proiectul.
Ai plecat? Te-am concediat.
Cea mai bună decizie pe care am luat-o. Hank era un partener groaznic.
Temperamental. Încăpăţânat. Nerăbdător.
Mai devreme sau mai târziu alunga pe toată lumea.
Doar mediocrităţile.
Janet a fost singura care l-a putut îndura şi a ales s-o înlăture.
- Ai grijă, Bill. - A plătit preţul, nu-i aşa?
- Nemernicule... - Nu am venit aici să vă auzim certându-vă.
Încerc să-mi salvez mama.
Este Woo.
Trebuie să mă fi văzut cineva.
Relaxează-te. Dacă e vorba de tine, ar fi deja la tine acasă.
- Ai 15 ani? - Haide. Trebuie să plecăm, chiar acum.
Staţi! S-ar putea să improvizaţi trackerul.
Dacă modificaţi unităţile de defragmentare din unul dintre regulatoare.
- Asta ar putea funcţiona. - Nu ştiu ce înseamnă asta.
Mulţumesc. Mulţumesc.
Dar doctore, poliţia din campus spune
că i-a identificat pe Pym cât şi pe Van Dyne.
Nu ştiu ce să-ţi spun, agent.
N-am mai vorbit cu Hank de treizeci de ani.
Pot să te asigur că sunt ultima persoană pe care ar dori să o viziteze.
Haide. Te aştepţi să...
- De ce? - Simplu.
Ne urâm reciproc curajul.
Deci sunt un partener teribil?
Foster, n-a avut o idee bună în cariera sa de neremarcat.
Dar ideea lui despre defractoare ar putea funcţiona.
Bine, o idee decentă.
Numai că am eliminat defractorii când am modernizat costumele.
Dacă am avea un costum vechi,
s-ar putea să reuşim să dăm de urma laboratorului?
Da. Dar nu avem.
- Şi dacă am avea? - Ce vrei să spui?
Vreau să spun...
- că viaţa e amuzantă... - Dumnezeule.
- Nu ai distrus costumul. - Ce?
A fost munca vieţii tale, Hank. Nu puteam distruge asta.
Înainte de a mă preda, l-am micşorat şi l-am trimis lui Luis.
Mi-ai trimis costumul prin poştă?
Serviciul poştal e de încredere, ştii?
Acum urmăresc numerele. Ca UPS.
Unde este?
Este într-un loc foarte sigur, bine? Nu-ţi face griji.
Ce, trofeul? Nu, nu este aici.
Cum adică, nu este acolo? Unde ar putea fi?
Am căutat peste tot. Nu este aici.
Pleacă de lângă plantă.
L-am pus înapoi după ce Cassie şi cu mine ne-am...
jucat.
Scotty?
Opreşte-te!
Vestea bună este că ştiu unde este.
Ori de câte ori te întorci la şcoală, totul nu ar trebui să pară atât de mic?
Locul ăsta pare uriaş.
- Ce este? - Este noul regulator.
Hank, ce se întâmplă cu acest costum?
Cât de mult este o lucrare în dezvoltare?
Nu. Nu, nu, nu.
Haide!
De ce râzi? Te rog, poţi să...
Bine. Bine.
Ce vezi?
Bobinele de dimensionare nu funcţionează bine.
Lasă-mă să...
- Scuze. - Scuze.
Bine.
În regulă.
Încearcă acum.
Deci...
Minunat.
Dacă te-ar putea vedea acum Cap.
Hilar. Ce vom face?
Obiecte pierdute.
Unde ţi-e permisul de hol?
Cu tine vorbesc.
O poţi face. Aproape ai ajuns!
Alună.
Bine. Să mergem.
Salut campionule! Cum a fost azi la şcoală?
Bine, scoate-ţi glumele acum.
- Poţi repara costumul? - E atât de ciudat.
Vrei o cutie de suc şi nişte brânză pe aţă?
Chiar ai asta?
Să vedem dacă Foster a avut dreptate.
Semnal detectat.
Ăsta trebuie să fie laboratorul.
- Să mergem să-l luăm. - Da.
Pare în regulă.
Uită-te la noi. Facem echipă de două ori într-o singură zi.
Te pune pe gânduri, nu?
- În legătură cu ce? - Germania?
- Ce vrei să spui? - Lucram împreună.
Ne antrenam împreună. Şi făceam alte lucruri împreună.
Dacă ţi-aş fi cerut, ai fi venit?
Cred că nu vom şti niciodată. Dar ştiu un lucru.
Ce?
Dacă o făceam, n-ai fi fost prins niciodată.
Scott.
Crezi că poţi înceta să visezi cu ochii deschişi la fiica mea
suficient de mult pentru a-mi lua laboratorul?
- Da domnule. - Mulţumesc.
Bine, transmiteţi.
Ce-a durat atât?
Scuze, a trebuit să inventez un nume pentru furnica mea.
Mă gândesc la Ulysses S. Gr-Ant.
- Îţi place? - E hilar.
Nu primesc nimic pe monitoare. E un fel de perturbare electronică.
- Ai grijă. - Mă cunoşti, Hank.
Mereu am grijă...
- Este în regulă. E doar costumul. - De unde ştii?
Uite.
Asta e Ghost?
Ce face?
Crezi că datorită acelui costum trece prin pereţi şi chestii?
Hai să plecăm de aici înainte să se trezească.
Hope, priveşte. Uite laboratorul.
Suntem siguri că asta-i clădirea noastră micşorată şi nu a altcuiva, da?
Ia-o, Scott. haide, trebuie să fim rapizi.
O s-o iau.
Hope.
Hank.
Prieteni?
Nu cred că te pot auzi.
Bună.
Eu sunt Ava.
Scott.
Deci...
nu ai nevoie de un costum pentru... Ştii tu.
Să treci prin lucruri.
Nu.
Mă ajută doar să mă controlez.
Şi durerea... ar trebui.
Nu o să-mi intri în piept să-mi zdrobeşti inima, nu-i aşa?
Eşti amuzant.
Nu-ţi voi face rău, Scott, decât dacă trebuie.
Am nevoie...
de ce este în capul tău.
Să trezim restul bandei şi să terminăm cu asta, da?
Scoală-te! Haide!
Tată?
Să nu-l mai atingi niciodată.
Acum, Hope...
cred că sunt destul de blândă cu tatăl tău, luând totul în considerare.
Despre ce naiba vorbeşti?
O altă victimă a ego-ului lui Hank Pym.
Bill.
Ce ai făcut?
E ceea ce ai făcut tu, dr Pym.
Eşti cu ea?
Omule. Credeam că eşti în regulă.
Ce naiba se întâmplă aici?
Mă îndoiesc că Hank l-a menţionat vreodată pa tata. De ce ar face-o?
Elihas Starr.
Au fost colegi la Shield.
Cercetarea cuantică.
Până când tatăl meu a îndrăznit să nu fie de acord cu marele Hank Pym.
Ai pus să fie concediat. Şi discreditat, ca o măsură bună.
Tatăl meu a încercat să-şi continue cercetările pe cont propriu.
Disperat să-şi reabiliteze numele, aşa că şi-a asumat riscuri.
Nu!
Prea multe.
Până când ceva a mers prost.
Ne-a spus să fugim.
- Elihas, ce se întâmplă? - Pleacă. Du-te!
Tati!
Puteam spune că era speriat.
- Tati! - Ava, nu!
Nu am vrut să fie singur.
Nu! Nu! Nu!
Când m-am trezit, părinţii mei erau morţi.
Eu n-am fost atât de norocoasă.
I se spune "disfuncţie moleculară."
Un nume destul de plictisitor, cred.
Nu prea face dreptate pentru ceea ce înseamnă.
Fiecare celulă din corpul meu, este ruptă şi cusută înapoi.
Din nou şi din nou, în fiecare zi.
Eram încă la Shield când am primit telefonul
despre o "anomalie cuantică" în Argentina.
Bună, Ava.
Numele meu este Bill.
Am fost un prieten al tatălui tău.
Ţi-am adus ceva.
Este în regulă. Încearcă din nou.
Aşa.
Dr Foster a făcut tot posibilul pentru a mă menţine în siguranţă.
Dar alţii de la Shield au văzut o oportunitate în nenorocirea mea.
Mi-au construit un costum de izolare, ca să-mi pot controla fazarea.
Şi m-au antrenat să fiu un agent invizibil.
M-au înarmat.
Am furat pentru ei, am spionat pentru ei.
Am ucis pentru ei.
Şi în schimbul sufletului meu,
ei urmau să mă vindece.
Au minţit.
Când Shield s-a prăbuşit, am luat-o pe Ava.
Am construit camera pentru a-i încetini degradarea, dar starea ei
era progresivă. Nu ştiam cum să o vindec.
Voia să te omoare, Hank. Dar i-am spus, nu.
Şi că ar trebui să te urmărească în schimb. Şi destul de sigur,
ea a descoperit că voi construiţi un tunel.
Apoi mi-a povestit despre Lang.
Şi mesajul de la Janet din capul lui...
- Pentru numele lui Dumnezeu! - E al meu. Îmi pare rău.
Poţi să-mi spui cine îmi trimite mesaj?
Cassie. 911.
Asta este fiica mea. Trebuie să-i scriu înapoi.
Nu. Asta nu se întâmplă.
Este 911. Asta înseamnă că este o urgenţă!
Nu faci cereri aici, Lang.
Nu apreciezi gravitatea...
Încearcă să vorbim prin video. Ar putea fi ceva în neregulă.
Lasă-mă să vorbesc cu ea. Te rog!
Cassie, eşti bine? Care-i urgenţa?
- Nu-mi găsesc pantofii de fotbal. - Ce?
Am meci mâine.
Scott, ştiu că ei sunt acolo.
Poţi să te plimbi cu telefonul prin casă?
- Nu, nu pot face asta acum. - De ce nu?
Pentru că sunt bolnav.
Poţi să te uiţi mai târziu şi să mă suni înapoi? Te rog. Mulţumesc.
- Pa, tati! - Pa, Alună!
- Să te faci bine! - Să te faci bine, amice!
Îmi pare rău. Spunea urgenţă.
Ava, vreau să te ajut.
Nu are nevoie de ajutorul tău. Ştiu cum să o salvez.
- Chiar aşa? Cum? - Janet.
În ultimii 30 de ani, ea a fost acolo jos absorbind energia cuantică.
Putem extrage acea energie. O putem folosi pentru a repara structura moleculară a Avei
- S-o extragi? - Da!
Eşti nebun? Asta ar distruge-o pe Janet!
Nu ştii asta. O să pornesc tunelul tău.
Când locaţia lui Janet va apărea în capul lui Lang, el o să mi-o dea,
- sau îl voi preda la FBI. - Ce?
Vei rămâne aici doar în caz că am nevoie de ajutorul tău.
- Te voi ajuta pe naiba! - Vei face tot ce spun.
- O s-o omori pe Janet. - Aş fi mai îngrijorat de tine, Hank.
La naiba, Bill!
- Tată? - Calmează-te, Hank.
Să mă ajute Dumnezeu...
Este inima lui! Are nevoie de pastilele sale, te rog.
Dr Foster, sunt în cutie, te rog.
Ar putea muri! Haide!
Ajută-l!
Tată, rezistă, bine? Continuă să respiri. Rămâi calm.
- Ajută-l, omule! Haide! - Cutia de Altoid!
Stai!
Mulţumesc băieţi!
Hank!
Bill îi umple capul fetei cu minciuni.
Elihas Starr a fost un trădător. Mi-a furat planurile.
Acum, aduceţi-l jos. În regulă, închideţi-l acolo.
Nu, nu, nu. Şurubul este în cealaltă parte.
Strângeţi-l pe cel de jos, apoi desfaceţi-l un filet.
- Bună treabă. - Va funcţiona.
Foster ar fi putut prăji întregul sistem.
Vom regla releele în timp ce reprogramezi setările. Bine?
O să fie bine.
- Deci, asta e. - Da.
Ai crede că după atâta timp de pregătiri aş fi mai pregătită.
Transformarea subatomică nu este ceva pentru care te poţi pregăti.
Parcă îţi topeşte mintea.
Adică, s-o văd din nou pe mama.
Dacă este o persoană complet diferită?
Da, ca George Washington?
- Vorbesc serios, Scott. - Sau, George Jefferson?
Dacă a uitat de mine?
Când eram în închisoare...
singurul lucru care m-a ajutat să trec peste, a fost Cassie.
Aş fi putut fi închis 100 de ani. N-aş fi uitat-o niciodată.
Ştiu că mama ta numără minutele până când te va putea vedea din nou.
Mulţumesc.
Avem o mare problemă.
Ai uitat de luminile senzorului de mişcare din spatele clădirii.
Nu.
Şi ei ţin de propunere, şi Karapetyan le-a cerut în mod specific.
Da. Uite, a fost o mică nebunie...
Aş putea să trec mâine şi să arunc o privire.
Nu, nu, nu, nu!
Întâlnirea e dimineaţa la prima oră. Trebuie să vii chiar acum să o rezolvi.
Nu pot. Aş vrea să pot, dar nu pot pleca.
Ştii ceva, vin eu la tine. Voi aduce planurile,
sunt pe laptop, şi le poţi rezolva acolo.
- Spune-mi unde eşti, bine? - E complicat.
Cum adică, e complicat?
După cum puteţi vedea, domnule...
acest sistem este o operă de artă.
- Securitatea de mâine... - Astăzi!
E aşa bine! Îmi place introducerea, frate. Continuaţi să repetaţi.
Trebuie să mă duc la Scotty, ca să poată remedia planurile.
Dar nu vă faceţi griji. Mă voi întoarce la timp.
După cum puteţi vedea, domnule...
Spune-mi că aţi spălat dubita pentru mâine dimineaţă.
Până la şasiu, iubire.
- Aţi spălat şasiul? - Ai spus să facem treaba.
Asta e o înşelătorie, frate. Trăim în California, nu în Minnesota!
Are dreptate.
Spălarea şasiului.
Asta-i pentru curăţarea sării de pe drum.
Ce se depune în statele noastre surori mai încărcate de zăpadă.
Cine eşti şi de ce ştii atât de multe despre protocolul spălării maşinilor?
Numele meu este Sonny Burch.
Şi mi-am făcut temele, Luis.
Cu alte cuvinte, am aflat de la un prieten de-al meu
de la FBI, că eşti un asociat cunoscut al lui Scott Lang,
un asociat cunoscut al lui Hank Pym, despre care am aflat de asemenea,
că are un laborator portabil micşorabil, plin cu tot felul de tehnologii apetisante.
Şi tu o să-mi spui unde e.
Îmi pare rău să te dezamăgesc, dar nu ştiu despre ce vorbeşti.
Simt o rezistenţă la tine, Luis.
Şi am promis rezultate unor oameni periculoşi.
Aşa că o să te prezint, bunului meu prieten, Uzman.
Uzman e un maestru
în obţinerea informaţiilor de la reticenţi, prin mijloace psihoactive.
Ăsta e serul adevărului?
Nu există niciun ser al adevărului.
E doar o prostie de la televizor.
- Ce este, atunci? - Este un mic amestec,
pe care l-a perfecţionat încă din zilele sale la SIS.
Te face influenţabil. Şi foarte receptiv.
- Amice, ăsta-i serul adevărului! - Nu, nu este.
Fără să ne ascundem, dar
- ăsta-mi pare serul adevărului. - Da?
- Nu este serul adevărului. - Bine. Te cred.
Nu este serul adevărului.
Dacă merge ca o raţă şi vorbeşte ca raţele...
Este serul adevărului.
Am multe alergii. Aşa că...
poate vrei să te gândeşti la asta.
Trebuie să luăm înapoi acel laborator.
Ce?
Camera şi costumul abia ne mai ajută.
Cât timp mai am?
Poate două săptămâni.
Atunci, îi vom face să aducă laboratorul înapoi.
Cum?
Lang. Are o fiică, nu?
Nu poţi vorbi serios. Ava?
Tolerez multe lucruri pe care le faci acolo,
dar nu voi face parte din ceva de genul ăsta.
Nu tu eşti cel care va dispărea în neant, Bill.
Ci eu!
Ai spus că mă poţi vindeca.
Ai promis!
Ştiu. O voi face.
Dar nu aşa.
Dacă te atingi cu un deget de acea fetiţă,
nu te voi ajuta. Şi am terminat.
Bine.
Există şi alte opţiuni.
Ştii ceva? Ai dreptate. Acesta nu e serul adevărului.
Pentru că nu simt nimic.
A fost o minciună. Am simţit ceva.
- Acesta e serul adevărului! - Nu există aşa ceva.
Bine!
Bine, bine.
Acum o voi face foarte uşoară pentru tine, Luis.
Bine.
Unde...
este Scott Lang?
Vezi, e complicat. Pentru că atunci când l-am cunoscut pe Scotty, era într-un loc rău
Şi nu vorbesc despre blocul de celule D. Soţia sa tocmai depusese divorţul.
Şi am zis: "La naiba, omule, te-a părăsit când erai închis?"
Şi el a zis: "Da, ştiu, am crezut că voi fi cu ea la nesfârşit,
dar acum sunt singur!"
Şi am zis: "La naiba, omule, ştii ceva, capul sus, vei găsi o nouă parteneră.
Dar ştii ceva? Eu sunt Luis."
Iar el spune: "Ştii ceva? Eu sunt Scotty. Şi vom fi cei mai buni prieteni."
Bine, stai, stai.
Îmi place o poveste bună, dar ce dracu legătură are cu Scott Lang?
Ajung acolo, ajung acolo.
Dacă bagi moneda, trebuie să laşi să cânte toată melodia.
Este un tonomat uman.
Abuelita mea a avut un tonomat într-un restaurant.
Da. Cânta numai Morrissey.
Şi dacă cineva s-ar fi plâns vreodată, ar fi spus: "Porque? Gusta mas?"
- Şi la El Chicanos, le spuneam mas. - Atunci, "adios!"
Ce pot să spun, ştii? Ne referim la aceşti bandiţi melancolici, ştii?
- Lang. - Bine, bine, bine, bine.
Deci, oricum, Scotty iese din închisoare şi începe să lucreze pentru Hank.
Atunci a cunoscut-o pe Hope. Şi Hope spune,
"Nu vreau să am de-a face cu tine, uită-te la coafura mea. Sunt om de afaceri."
Şi apoi Scotty zice,
"Ştii ceva, fată? Am inima frântă, probabil că nu voi mai găsi niciodată dragostea.
Dar la naiba, vreau să te sărut! "
Dar apoi, derulezi înainte şi se iubesc unul pe celălalt, da?
Şi apoi Scotty zice, "Ştii ceva, nu pot să-ţi spun asta,
dar voi distruge un aeroport cu Captain America! "
Apoi ea a spus: "Nu pot să cred că ne-am despărţit aşa! Vorbim mai târziu, prostule!"
Deci, Scotty ajunge în arest la domiciliu, şi nu va recunoaşte, dar inima lui spune,
"La naiba, am crezut că Hope ar fi putut fi noul meu partener adevărat, dar am greşit!"
Dar soarta i-a adus înapoi împreună şi apoi inima lui Hopei spune,
"Sunt îngrijorată că nu pot avea încredere în el, şi va strica din nou totul".
Şi apoi inima mea spune,
"Umplutura de zmeură reprezintă roşul companiei.
Şi suntem la zile depărtare de a ieşi din afaceri!"
- Ieşim din afaceri? - Peste câteva zile?
Al naibii ser al adevărului! Ştiţi, încercam să vă protejez, băieţi.
Jur pe Dumnezeu. Am încercat să fiu un şef bun. Dar suntem faliţi.
Şi Karapetyan e ultima noastră speranţă şi dacă nu apărem, suntem terminaţi!
- Asta-i o conducere groaznică. - La naiba, frate!
Vina e a mea, vina e a mea!
Destul.
Te voi întreba încă o dată...
Unde este Scott Lang?
Am încercat să-ţi spun. Este într-un loc dificil, emoţional vorbind.
Emoţional vorbind.
Dar unde este Scott Lang, literalmente?
Pădurea.
Pădurea?
Baba Yaga!
Cum adică, pădurea?
Pădurea Muir! Al doilea drum de incendiu de pe autostrada Panoramic.
Pentru numele lui Dumnezeu!
Baba Yaga, vine târziu, copii, culcaţi-vă la opt.
La naiba!
Dacă acel ciudat obţine tehnica lui Pym, nu o voi vedea niciodată.
Ce facem acum?
Este mai uşor să furi de la FBI decât de la Sperietoare.
Eu sunt.
Ţi-ar plăcea o promovare?
Am locaţia lui Pym, Van Dyne şi Lang.
Dar va trebui să-i prinzi acum, pentru că nu vor mai fi acolo mult timp.
Şi când o vei face, o să-mi dai laboratorul.
Am înţeles.
Veşti bune, domnilor.
FBI-ul vă face munca grea în locul nostru.
La ce vă uitaţi? Schimbaţi-mi cauciucul!
Domnule...
Poţi să baţi?
Scuzaţi-mă domnule, dar am o pistă.
Ador pistele.
- Sistemul e pe verde. - Pregătirea bobinelor.
Încărcare completă.
De îndată ce tunelul e deschis,
anunţă-ne dacă primeşti ceva care ar putea fi parte a mesajului ei.
Da, da. Aşa voi face.
Bine, atunci.
Îi dăm drumul.
Am reuşit!
Ai primit ceva?
Nimic.
Aşteaptă un minut. Pentru că ar putea...
Nu, nu, nu, nu!
- Ce se întâmplă? - Se închide. Poate că vectorii sunt opriţi.
I-am revăzut de un milion de ori. Ştiu că sunt corecţi.
- Atunci, ce altceva ar putea fi? - Nu ştiu.
- Scott, ce faci? - Scott, pleacă de acolo!
Scott, am avut...
Îmi pare rău. Nu ştiu cât timp am. Trebuie să rezolv algoritmul.
Crede-mă, după 30 de ani aici...
m-am gândit mult la asta.
Janet?
Bună, scumpule.
Bombonică.
Mamă?
Nu e reuniunea pe care mi-am imaginat-o. Totul e în grabă.
Amândoi aţi făcut o treabă grozavă.
Aveţi nevoie doar de un mic...
ghiont.
Janet, cum este posibil acest lucru?
Nu un mesaj ai pus în capul lui Scott. Era o antenă.
Deşteaptă fată.
Sunt atât de mândră de tine.
Scumpo, spune-ne unde eşti. Spune-ne cum să te găsim.
Nu, câmpurile de probabilitate sunt prea complexe.
De aceea trebuia să vorbesc cu tine.
Trebuie să-mi urmezi vocea.
- Desigur. - Cum ai urmări un apel către sursa sa.
Îţi urmăresc semnalul folosind frecvenţele subatomice,
între punctul 2 şi punctul 9.
- Aş îngusta la 4 şi 6. - Este prea strâns. Te-am putea pierde.
Uită-te la noi, certându-ne din nou.
Bine. În regulă, între 3 şi 7.
Prima noastră ceartă de decenii şi se încheie imediat.
Punct ochit, punct lovit.
- Sursa e blocată. - Eşti tu!
Am reuşit!
Trebuie să ne întâlnim exact la aceste coordonate.
În pustiu, dincolo de vidul cuantic.
Este foarte periculos, mai ales pentru mintea omenească. Aşa că ai grijă.
Timpul şi spaţiul funcţionează foarte diferit aici.
Aveţi două ore. După aceea, câmpurile de probabilitate se vor schimba,
şi va mai trece un secol până să se alinieze din nou aşa.
Te vom găsi.
Ştiu, Bombonică.
Nu.
Nimic. Nu am primit nimic. Nici urmă de Janet.
Perfect.
Cum am ajuns aici?
Mai întâi vei vedea tot felul de lumini şi va deveni minunat,
dar atunci va deveni negru şi tăcut. Foarte tăcut.
Scott, o să fiu bine.
- Spun doar. Pentru că am fost acolo. - Da, aşa ai spus.
Scuze, trebuie să răspund.
Bună, omule. Vii?
Nu, nu vin. Dar ştii ceva? Vine Fantoma.
Şi ştii ceva? FBI-ul ştie unde eşti.
- Ce? - Îmi pare rău, îmi pare rău.
Mi-au dat serul adevărului, apoi dintr-o dată am început să vorbesc sincer,
cum urăsc felul în care încarci maşina de spălat vase. Îl urăsc, îl urăsc.
Dar trebuie să te duci acasă pentru că FBI-ul probabil se duce acolo acum!
Apropo, cine pune farfuriile pe raftul de sus, bine?
Locul lor nu e acolo!
Mă simt un ticălos.
Veţi fi foarte supăraţi. Trebuie să plecăm. Acum.
- Ce? - Fantoma ştie unde suntem.
- La fel şi FBI-ul. - Cum?
- I-am spus lui Luis unde suntem. - Ce-ai făcut?
I-am spus să vină aici, ca să-l pot ajuta cu propunerea lui Karapetyan.
Dumnezeule!
Uite, trebuie să închidem acel cont. În caz contrar, vom pierde afacerea!
Ştiţi cât de greu e pentru foştii puşcăriaşi să găsească de muncă în aceste zile?
Iisuse, Scott!
90 de secunde până la închiderea diafragmei.
- Întâi trebuie să depolarizezi bobinele. - Ştiu.
Îmi pare foarte rău, dar...
FBI vine la mine acasă, aşa că...
trebuie să plec.
Pot să împrumut costumul?
Uite... doar o să împrumut costumul.
O să mă întorc. Spuneţi-mi unde veţi fi.
- Nu te deranja. - Ce?
Vom veni şi vom lua costumul imediat după ce o găsim pe mama.
- Hope... - Scott, du-te!
- Scott? - Tati?
- Noi suntem, prietene! - Am venit după pantofii lui Cassie.
Trebuie să se odihnească.
Scumpo, de ce nu te duci sus. Du-te şi uită-te sub patul tău.
Tati? Eşti sus?
Tati...
Ce...?
Chiar trăieşte ca un porc în zilele astea.
Tati?
Super.
Împrăştiaţi-vă!
- Din nou? - Nu aveţi niciun pic de ruşine!
- Monitorul spune că e în baie. - Da, nu cred asta.
Cassie, lasă omul să treacă.
- Dar tata e foarte bolnav! - Voi vedea.
Spune că nu vrea să se îmbolnăvească şi altcineva.
Îmi voi încerca norocul, scumpo.
A vomitat. Mult.
Domnişoară, sunt agent federal. Am văzut lucruri mai rele decât vărsăturile.
- Mult, mult? - Da!
- Las-o baltă. Dă-te deoparte. - Nu!
Woo!
- Ce cauţi aici? - Scott.
Îmi pare rău. Sunt foarte bolnav.
Ţi-am spus.
Scuză-mă. Uneori trebuie să dai afară, ştii?
Scuze.
Voi porni camioneta. Tu ia laboratorul.
Nu mişcaţi! Sunteţi înconjuraţi!
Hank Pym. Hope Van Dyne. Sunteţi arestaţi.
- Asta este hărţuire. - De fapt, nu este.
De la ce vine FBI? Indivizi ce Deranjează Mereu?
- Monitorul lui se verifică? - Bineînţeles că da.
La naiba. Se pare că am înghiţit un bol de rahat.
I-am prins, domnule. Pym şi Van Dyne sunt arestaţi.
Serios? Da!
Îmi pare rău, Scott. Au fost prietenii tăi. Nu este frumos.
Chiar aveam nevoie de o victorie, ştii? Oricum...
voi reveni mai târziu pentru sfârşitul oficial al sentinţei tale.
Îmi pare rău că te-am judecat greşit, amice.
Ar trebui să fii mândru de tine.
Ce este?
Avem un om la pământ şi laboratorul lui Pym a dispărut.
- Mulţumesc că m-ai acoperit. - Sigur.
Deci...
Cât timp ai fost din nou, Omul Furnică?
Nu mult.
S-a întâmplat.
Îmi pare rău că te-am minţit. Îmi pare rău că am riscat totul.
- Tată, e în regulă. - Nu este.
Fac nişte lucruri prosteşti, iar oamenii pe care-i iubesc cel mai mult, plătesc.
În principal, tu.
Încercarea de a ajuta oamenii nu e o prostie.
Am dat-o în bară aproape de fiecare dată.
Poate că ai nevoie de cineva care să-ţi acopere spatele.
Un partener.
Ea a spus-o clar că e ultimul lucru pe care îl vrea.
- Cine? - Hope.
- Stai, tu la cine te gândeai? - La mine.
La tine?
Nu râde.
- Aş fi un partener grozav. - Alună!
Ai fi minunată.
Şi dacă te-aş lăsa, aş fi un tată groaznic.
Bine.
Hope să fie partenerul tău. Este deşteaptă.
Îmi aminteşte de tine.
Te vei duce să o ajuţi?
Cred că ar trebui s-o ajuţi.
Aş vrea să pot, dar...
Nu ştiu cum o pot ajuta fără să te rănesc pe tine.
O poţi face. Poţi face orice.
Eşti cea mai Grozavă Bunică din Lume
Agent Woo vă va vedea într-o oră.
O oră? Nu avem o oră.
Trebuie să fiţi în altă parte?
Aşa te vreau.
În regulă, care e planul nostru?
Să micşoram peretele ăla.
Pare a fi de rezistenţă Tavanul ar putea să se prăbuşească.
- Atunci fugim ca dracu. - Am numărat 15 sau 20 de agenţi pe etaj.
Aproximativ de cinci ori mai mulţi decât în clădire.
- Toţi sunt bine înarmaţi. - Nu sunt şanse mari.
- Ai idei mai bune? - Nu.
Dar nu renunţ la mama.
Ar fi atât de mândră de tine.
Bine.
Unu...
doi...
Scott?
Pentru ce mai staţi pe aici?
Trebuie să mergem să găsim laboratorul.
Şi cu mine cum rămâne?
Perfect.
Grăbeşte-te şi îmbracă-te. Nu avem prea mult timp.
Domnule.
Bine. Acum ce facem?
Pe mine mă întrebi?
Urcă!
Bună.
Scuzaţi-mă. Plănuim să plecăm în curând,
sau voi doi veţi continua să vă holbaţi unul la celălalt
până când vor începe să tragă în noi?
- Burch. - Da?
- Da. Au ieşit. - Am plecat.
- Lipseşte un costum, la fel şi dubiţa. - Cum se poate întâmpla asta?
Adică, ce dracu?
Mulţumesc.
Cu plăcere.
Deci, cum găsim laboratorul?
După ce l-am pierdut prima dată, i-am pus un tracker nou...
de un fel.
Asta va funcţiona.
Este gata sau nu?
Putem începe procesul de extracţie acum.
Ascultă, Ava, totul ar putea fi foarte periculos.
- Poate, poate că ar trebui... - Poate că ar trebui ce? Să aşteptăm?
Am câteva zile până mor.
Facem asta, Bill. Acum.
Valorile energiei arată că nu au folosit tunelul încă.
Nu avem mult timp înainte ca locaţia mamei să se schimbe şi o vom pierde.
Da, şi mai avem multe de făcut înainte de asta.
Ştii, tata mi-a spus întotdeauna că dacă vrei să faci ceva bine, faci o listă
Deci, ar trebui să facem asta.
Unu, trebuie să intrăm în laboratorul ăsta.
Doi, trebuie să-i scoatem pe Foster şi Fantoma.
Trei, va trebui să luptăm cu Fantoma. Se pare că ar trebui să facă parte din 2.
2-A. Da? Să-i spunem 2-A.
Lupta cu fantomă, 2-A.
Trebuie să ne asigurăm că laboratorul e complet mărit pentru a vă întoarce,
în caz contrar suntem terminaţi.
- Scott... - Vrei să încep din nou? Voi începe din nou.
Mă voi scufunda.
Singura şansă pe care o avem este ca voi doi să fiţi aici
împreună, protejând tunelul.
Lasă-mă să fac asta, Hope. Te rog.
Lasă-mă să o iau.
Cred că are dreptate.
Care-i treaba?
Vă amintiţi reclama aia iubită?
Care-i treaba?
L-am pus să ne urmeze aici.
M-am gândit că ne-ar prinde bine puţin ajutor.
În regulă. Sunt pe poziţie. Furnicile au intrat.
- Recepţionat. - Ţine ochii deschişi, Scotty.
- Vrei un Pez? - Nu.
Cassie mi-a dat asta de ziua mea.
Apropo, îmi place acest costum!
Mulţumesc, omule.
Aş vrea să fi avut un costum.
Mi-ar plăcea chiar şi un costum cu puteri minime, ştii?
Sau poate doar un costum. Fără puteri.
Ce este?
Nu ştiu.
Sunt ei.
Nu pot fi departe.
Hank? Hank?
Încetează!
Tată, care e situaţia ta?
M-am ocupat de Foster.Îmi pun costumul acum.
Vroiam doar s-o salvez pe Ava.
Ea se confruntă cu moartea sau cu ceva mult mai groaznic. E speriată.
Vă voi ajuta să găsiţi un remediu când mă întorc. Îţi promit.
Împreună, vom găsi ceva.
Mult noroc, Hank.
Mulţumesc, Bill.
Acum, vreau să te dai în spate.
Timp rămas: 15 minute.
Hank a intrat, Scott. Vreo urmă de ea?
Nu. Nimic încă.
Ava!
Retrage furnicile, Scott.
Doamne.
Pot obţine un raport de stare, pentru că am probleme serioase cu Fantoma aici?
Sunt gata de scufundare.
- În cazul în care nu reuşesc... - Nu. Nu spune asta.
Nu te pot pierde şi pe tine.
Te iubesc, Hope.
Prieteni, totul e rău aici. Vă rog...
Acum.
Distragerea atenţiei..
Unul dintre primele lucruri care te învaţă la Universitatea Magie Online.
Nu!
S-ar putea să fi funcţionat, am reuşit, Scotty.
- Ne întâlnim la punctul de întâlnire. - Bine. Am plecat.
Nu.
Pe bune?
- Tipul ăsta? Din nou? - Cine?
Ţi-am spus că afacerea noastră nu s-a terminat.
Schimbare de plan.
Ţine-te bine.
Vreau laboratorul ăla, băieţi. Cu orice preţ.
Ţine-te bine.
Şasiul ăsta e murdar!
Acum au probleme mai mari.
Hope, ce faci? Te îndepărtezi de punctul de întâlnire.
Nu-ţi face griji. Îi duc pe tipii ăştia pe traseul pitoresc.
Stai, ce...
Nu!
Doamne! Dumnezeule, vom muri! Vom muri!
Semnal pierdut.
Ce naiba fac ei acolo?
Recalibrare.
Nu ai spus niciodată că e atât de frumos, Scott.
Recalibrare.
Bine. Oricând de acum.
Recalibrare.
- Recalibrare. - Haide.
Semnalul a fost restabilit.
Motociclişti, e rândul vostru.
- Preia volanul. - Ce? Stai, Hope!
Anii '60 au fost distractivi. Dar acum, plătesc pentru asta!
Fii atent acolo!
Mai scuteşte-mă. N-am mai condus de doi ani.
Ai fost miruit!
Sus aici!
Nu e bine.
Hope!
Nu!
E chiar acolo, ia laboratorul. Ia laboratorul!
Am văzut-o. La vest de Primo.
Hope! Aşteaptă!
Cu mine cum rămâne?
Te-am prins acum, Ava!
Nu din nou!
Gunoiule!
Da!
Du-te. Hai, hai, hai!
Burch a luat laboratorul. Mă duc după el.
Nu, nu, nu, nu!
Lucrare în dezvoltare, pe naiba.
Scott, unde eşti? Îl văd pe Burch. Grăbeşte-te!
- Vin, vin! - Nu mai avem timp!
Atenţiune. Ne apropiem de vidul cuantic.
Vin la tine, scumpo.
Prieteni...
Nu vă trebuie telecomanda de la laborator?
Pentru că tocmai am găsit-o.
Nu putem mări laboratorul fără ea. Adu-o la noi, repede.
- Da, dar dubiţa e blocată. - Foloseşte geanta Hot Wheels Rally.
Ce?
Te iubesc, dr Pym.
Telecomanda! Ne lipseşte telecomanda. Trebuie să verificăm dubiţa.
Super!
Cobor pe Pacific. Băieţii lui Burch sunt călare pe mine.
- Sunt pe drum. - Bine. Voi lua laboratorul.
Bună!
Asta e tare!
Frumos!
Vino aici, nevăstuică mică! Nu, nu te...!
Cred... Poate că da.
Haide!
A văzut cineva un domn sudic purtând o clădire?
Cum a avut timp să cumpere bilet?
Doar o dată, te rog. Funcţionează!
Da! Bine, am nevoie de ajutor.
Aşa.
Scuze!
Fii serios, omule!
Nu e mişto!
Criminalilor!
Da! Da!
Te voi numi Ant-onio Banderas. Eşti un dur! Da!
Nu. Nu. Nu! Ant-onio!
Prietenele noastre, balenele cu cocoaşă se scufundă aici în golful San Francisco
pentru puţin timp liber, şi împerechere.
Ascultă, Uzman...
Ne întâlnim la ţărm în trei ore.
Oameni buni, abia am părăsit docul, dar se pare că avem companie!
Uitaţi-vă, chiar acolo, vedeţi oameni buni? Iată. Este o breşă.
Ce...?
Bună. Scuze. Bună. E în regulă, e în regulă.
Scuze. Nu, nu sunt balenă. Va dura doar o clipă.
Asta nu-ţi aparţine.
- Nu! Nu! Nu! Nu! - Te faci de râs acum.
- Haide. Dă-i drumul! - Nu!
Mulţumesc.
Iau eu asta acum.
Nu...
... îţi topeşte mintea...
... un mesaj din capul tău...
... am avut un vis...
Tati?
Tată?
Ce se întâmplă? De ce nu ai găsit-o pe mama?
Pari rătăcit, Hank. Eşti în regulă?
Tot mai crezi că ai toate răspunsurile, Hank?
Sunt eu.
Îmi pare foarte rău!
- A durat atât de mult. - Nu.
Nu...
Eşti aici acum.
Să mergem acasă.
Credeam că am murit.
Dar energia din mâinile tale...
Cum ai făcut asta?
Nu sunt aceeaşi femeie care eram acum 30 de ani, Henry.
Locul ăsta...
te schimbă.
Şi adaptarea face parte din el, dar o parte din el este...
evoluţie.
Coordonatele laboratorului n-au fost găsite. Nu urcaţi.
Probabil ar trebui să-ţi spun cu ce avem de-a face acolo.
Am laboratorul. Am laboratorul. Mişcaţi-vă. Mişcaţi-vă...
Mişcaţi-vă!
Daţi-vă din...
Să mergem.
Nimeni nu pare să fie sigur ce este asta.
Se pare că are 27, 24, 20 de metri înălţime.
Daţi-vă din drum!
Am laboratorul. Laboratorul! Bine...
Aerul e înecăcios.
Nu. El e prea mare.
- Scotty! - Scott!
O să mă culc.
O să mă culc doar cinci minute.
Am nevoie de cinci minute. Cinci minute...
Du laboratorul undeva în siguranţă. Aerul lui Scott nu va dura mult!
Bine!
Mişcă. Mişcă. Mişcă!
Nu stai!
Laboratorul e la scară normală.
- Au reuşit! - Gata de urcare.
Să mergem să ne vedem fiica.
Scott.
Scott!
Scott, haide. Trezeşte-te.
Haide. Haide. Unde eşti, Scott?
Te-am găsit.
Scott?
Scotty. Hope, răspundeţi.
Aţi fost zdrobiţi de clădire?
- Sco... - Unde e telecomanda, Luis?
Este, este probabil, acolo.
Nu e la mine. Nu e la mine.
Cred că aici spunem, Adios, amigo.
Nu, nu, nu, nu!
Mulţumesc băieţi.
Ava? Ava!
Ava.
- Aproape gata pentru extracţie. - Te rog, opreşte-te. Oamenii sunt răniţi.
Totul doare. Nu-mi spune mie despre durere.
Şi dacă Hank are dreptate? Dacă acest proces o omoară pe Janet?
Ce, îţi faci griji pentru ea?
Spun că este e un om de ştiinţă genial. Poate fi în stare să ajute.
Va ajuta. Chiar acum.
Şi dacă moare, moare!
Nu, nu.
Îmi pare rău, nu putem face asta. Trebuie să găsim o altă cale.
Aceasta este calea.
Janet!
Ea începe extracţia.
O va sfâşia pe mama.
Nu!
Hope!
Eşti bine?
Mamă?
Dumnezeule.
Te-am găsit.
Mi-ai lipsit atât de mult.
Şi tu mi-ai lipsit, Bombonică.
Este în regulă. Sunt... sunt aici acum. Avem timp.
Gata cu excursiile de afaceri de ultim moment, bine?
Îţi promit.
Nu, e bine, e în regulă. Nu vă faceţi griji pentru mine.
- Voi fi bine. - Tată!
Scott.
Domnişoară Van Dyne.
Mă bucur să...
Cred că ne-am cunoscut deja.
Cred că da.
Stai.
Durerea ta.
O simt.
Doare.
Întotdeauna doare.
Îmi pare rău.
Cred că te pot ajuta.
Ştiai că poate face asta?
Este în regulă.
Prieteni, vine poliţia.
Vin poliţiştii. Toţi.
- Trebuie să plec. - Trebuie să plecăm.
Cum rămâne cu ei?
Mâinile sus!
Nu. Nu, ne facem meseria.
I-am văzut pe tipii ăştia, încercând să împuşte oameni.
Aşa că i-am reţinut. Pentru dumneavoastră. Cu plăcere.
- Traficăm tehnologie furată. - Şi am ucis mulţi, mulţi oameni.
- El este responsabil. - Asta e adevărat. Eu sunt.
Am comis şi numeroase încălcări ale codului de sănătate în restaurantul meu.
Unele dintre ele v-ar şoca.
Este serul adevărului.
Trebuie să plecăm de aici. Rapid.
Am o idee.
O figură uriaşă văzută acum la intersecţia dintre Broadway şi Wycona.
- Toate unităţile să meargă acolo. - Du-te. Hai.
Iată-l.
S-a terminat, Scotty.
Îmi pare rău, dar te-am prins, omule.
Haide, este capătul liniei, amice. N-ai unde te ascunde.
Scoate-ţi plasturele. Ai pierdut. Este în regulă.
La naiba, Scotty! Micşorează-te!
Magie!
La naiba. Haide la Lang. Acum.
Bravo, scumpo.
Să mergem!
- Lasă-mă aici. - Putem reuşi.
Ai spus-o chiar tu.
Am rănit oameni.
Dar tu nu.
- Pleacă, te rog. - Putem reuşi, Ava.
Bill...
Nu te părăsesc.
Bună, băieţi.
Au trecut deja cei doi ani ai mei?
Cum e afară? Adică...
Oamenii încă mai dansează? Mai sunt camioanele cu mâncare?
Ai scăpat de data asta, Scott, dar...
te voi mai vedea.
Unde?
Unde mă vei mai vedea?
În general, ne vom vedea. Data viitoare când faci ceva rău.
Voi fi acolo. Să te prind.
Mă vei urmări şi apoi... Credeam că mă inviţi undeva.
De ce aş face asta?
Asta mă întrebam. De ce ai face asta. Eu, eu...
La o petrecere, sau la o cină, sau ceva de genul ăsta?
Nu ştiu. Credeam că planifici tu seara.
Nu. Am vrut să te arestez. Te voi aresta din nou mai târziu.
- Uşurel. - Bine.
Vrei să luăm cina, sau ceva de genul ăsta?
Adică, pentru că sunt liber. Da. Vino.
- Eşti gata? - Da!
- Tati! - Bună!
Da, noi am fost Cu ce vă pot ajuta?
- La 8:30, luni. - Sună bine.
Domnule Karapetyan? Da, aţi văzut asta?
Şi nouă ne-ar părea bine să facem afaceri cu dvs.
Ne vedem joi, la ora 9:00. Bine.
Aşa se încheie o afacere!
Este grozav.
Deci, Cassie...
ce vrei să fii când creşti?
Vreau să ajut oamenii. Ca tatăl meu.
Serios?
Voiam să fiu partenerul lui.
Dar a spus că te vrea pe tine.
Chiar aşa?
Tati!
Stai aşa.
- Mişcă! Pleacă de aici! - Nu. Nu. Nu!
E scârbos.
Urăsc praful ăsta de molii.
Pleacă.
Traducerea şi adaptarea: Dorula.
Resincronizarea: DISTEL Subs.ro Team @ www.subs.ro
Vă rugăm să evaluaţi această subtitrare la adresa www.osdb.link/6vszn Ajuta alţi utilizatori să aleagă cele mai bune subtitrari