Faceţi reclamă produsului sau mărcii dvs. aici, contactează www.OpenSubtitles.org astăzi
Traducerea şi adaptarea alpo
AMNESTY BAY, MAINE
Jules Verne a scris odată:
Pune două corăbii pe marea întinsă,
fără vânt sau maree, se vor întâlni.
Aşa s-au întâlnit părinţii mei.
Ca două corăbii destinate una celeilalte.
E în regulă.
Uşor.
Nu respirai.
Erau din două lumi diferite.
Dar viaţa, la fel ca marea, are un mod de a uni oamenii.
Voiam să-ţi fac nişte ouă.
Doar nu-mi devora căţelul, bine?
E în regulă. Am făcut ceai.
Haide, încearcă. Te vei simţi mai bine.
Deci, cine eşti?
Atlanna.
Regina Atlantisului.
Eu sunt Tom. Paznicul farului.
Ea a fugit de un mariaj aranjat, şi-a lăsat întreaga lume în urmă.
Dar în farul tatălui meu, a găsit ceva...
neaşteptat.
Şi tatăl meu şi-a găsit dragostea vieţii lui.
Ce zici de Arthur?
După numele uraganului.
Până la urmă, e nume de rege, nu?
E mai mult de atât.
E dovada vie că noi putem coexista.
Ne-am putea uni lumile într-o zi.
Şi Tridentul poate fi mânuit doar de cel mai puternic atlant.
Oferea regelui controlul celor şapte mări.
Îl făcuse atât de puternic încât oceanul a devenit atât gelos
încât a produs un cutremur teribil pentru a distruge Atlantida.
A căzut pe fundul oceanului.
Dar legenda spune că, într-o zi,
un rege nou va veni
ce va folosi puterea Tridentului
să pună Atlantida la loc.
Tom, ia-l!
Regină Atlanna.
Din autoritatea Regelui Orvax, ţi se ordonă să te întorci în Atlantida.
Atlanna!
Dar memoria Atlantidei e lungă şi regele a refuzat s-o lase să se întoarcă.
- Tom! - Poftim!
Cele două lumi nu erau menite să se întâlnească,
iar eu eram produsul unei iubiri care n-ar fi trebuit să existe.
Nu trebuie să faci asta, Atlanna. Te rog.
Tom. Mă vor găsi mereu. Data viitoare vor trimite o armată.
Trebuie să mă întorc.
E singura cale să-l salvez.
Să te salvez pe tine.
De unde vin eu,
marea ne ia lacrimile.
Nu şi aici. Aici le simţi.
Mă voi întoarce la tine când e sigur.
Într-o zi.
Chiar aici. La răsărit.
Vom fi din nou împreună.
Să fii puternic, micul meu prinţ. Voi fi mereu cu tine.
Nu-l lăsa să mă uite.
Azi avem hărţi mai bune ale lui Marte decât ale fundului oceanelor.
Haideţi. Veniţi aici. Băieţi, terminaţi.
Bună, peştişorule.
Mă numesc Arthur. Tu cum te numeşti?
Vă e foame?
Fii atent. Arthur vorbeşte cu peştele.
Eşti un ciudat, Arthur.
Terminaţi! Încetaţi!
Terminaţi! Daţi-mi drumul!
ÎN PREZENT
Mişcă! Haide, grăbeşte-te!
Dle., l-am asigurat pe căpitan.
Semnalul SOS a fost oprit. Funcţionăm nedetectaţi din nou.
L-au auzit, poţi fi sigur.
Facem o înţelegere.
Nu-ţi spun cum să fii căpitan,
dacă tu nu-mi spui cum să fiu pirat.
- Unde e restul echipajului? - S-au gândit că discreţia e mai bună
şi s-au închis în camera torpilelor.
Reputaţia noastră ne precede.
- Reputaţia voastră. - Asta e victoria ta.
Poftim.
Ţine tu gunoiul ăsta, e iubirea vieţii tale.
Nu ţi-am spus niciodată povestea din spatele lui.
I-a aparţinut bunicului tău.
Era unul dintre cei mai buni din Marină. A luptat în Al Doilea Război Mondial.
Era atât de greu de observat în apă încât unitatea lui îl poreclise Manta.
Dar, după război, ţara lui a uitat de el.
Deci, s-a întors pe mare, umblând după gunoaie şi supravieţuind cu mintea sa
şi acest cuţit. Mi l-a dat când eram de vârsta ta.
Acum, e al tău, fiule.
Am lovit ceva.
- Nu. Ceva ne-a lovit. - Dle., e ceva acolo.
- Alt submarin? - Cred că e un om.
Ăla nu e un om.
Stopper, la dreapta. Echipa Bravo, eliberaţi trecerea.
Cer permisiunea de a veni la bord.
Grăbiţi-vă, ratez happy hour-ul pentru asta.
Am aşteptat mult timp pentru asta.
Ar trebui să ştiu cine eşti?
Eu cutreier mările.
Eşti Aquaman.
Urma să ne întâlnim la un moment dat.
Să n-o lăsăm să devină un obicei.
Tată!
Tata.
E copilul tău?
Să-ţi fie ruşine.
Tu te-ai băgat în asta, tu să te scoţi.
Nenorocitule!
Stai! Ajută-mă, e prins!
Nu-l poţi lăsa aşa!
Te rog!
Ai omorât oameni nevinovaţi.
Cere mării milă.
Ieşi de aici!
Nu te voi lăsa niciodată.
Trebuie să trăieşti ca să-l poţi omorî pe nenorocitul ăla.
Acum, du-te!
Du-te!
Du-te naibii!
Du-te.
Voi şti mereu unde să te găsesc.
Vechi obiceiuri.
Haide, îţi cumpăr micul dejun.
Vrei să ţi-o dau într-un biberon?
Cum pot să respir sub apă şi să pierd concursul de băut cu tine?
Asta e superputerea mea.
Aceeaşi piraţi sunt suspectaţi
că au legătură cu dispariţia submarinului invizibil, prototip ultrasecret al Marinei.
Pe deasupra, avem rapoarte neconfirmate că
meta-omul numit în mediile sociale ca Aquaman
a fost responsabil pentru salvarea îndrăzneaţă.
Nu sunt eu.
Rahat. O faci, nu?
Ce te-a antrenat Vulko să faci.
Ştiam că n-o să poţi sta pe margine pentru totdeauna.
- Mama ta a ştiut mereu că eşti special. - Nu începe.
A crezut că tu ne vei uni lumile.
Te rog, opreşte-te.
Oricare sunt problemele Atlantidei, eşti mai important decât ele.
Atlantida mi-a ucis mama.
- Nu ştii sigur asta. - Ba da, ştiu.
Au luat-o pentru că te-a iubit şi m-a născut.
Şi o ştii.
Fiule, într-o zi, va trebui să nu te mai învinovăţeşti.
Amice.
Tu eşti băiatul-peşte de la TV?
Grozav.
Bărbatul-peşte. Ce vrei?
Îţi spun eu ce vreau.
Pot face o poză cu tine?
Eşti eroul nostru local.
Ar însemna mult. Nu durează.
- Cum zici tu. - Bine, s-o facem.
- Nu mă atinge. - Exact, o să ţin mâna aici.
Aşa. Toată lumea să zâmbească.
UNDEVA ÎN OCEANUL ATLANTIC
Înţelege semnificaţia acestei întâlniri.
Te va asculta.
- Rege Orm. - Rege Nereus.
Ai ales un loc de întâlnire prea aproape de suprafaţă după gustul meu.
Nu recunoşti consiliul regilor?
Locul unde cei şapte regi erau unul. Strămoşii noştri se adunau aici.
Au stat în capul mesei.
Xebel era mereu alături de el.
Brine, Fisherman, Deserter şi Trench nu se prăbuşiseră.
Naţiunile pierdute ce încă nu dispăruseră.
Împreună eram cel mai mare imperiu văzut vreodată de lume.
Dar acum, mai multe războaie lungi distruse de legi arhaice şi politică,
în timp ce ameninţarea de deasupra noastră creşte.
Violenţa a afectat suprafaţa.
Se vor distruge singuri.
Nu înainte de a ne distruge pe noi primii.
Ne-am ascuns suficient de mult.
A venit timpul ca Atlantida să se ridice din nou.
Te onorăm Rege Nereus
fiindcă l-ai invitat pe Xebel să fie primul regat ce se alătură alianţei Regelui Orm.
De parcă ai avea de ales, Vulko.
Prin lege, ai nevoie de 4 din 7 regate ca să trimiţi un atac.
Naţiunile pierdute şi Deserter au pierit de mult.
Trench nu sunt decât pescari.
Brine nu ţi se alătură şi Fisherman sunt laşi.
Doar cu armata mea ca să-i convingi, planurile tale sunt distruse.
Dar ştiu ce vrei cu adevărat.
Odată ce obţii credinţa celor 4 regate,
vei fi numit
Stăpânul Oceanului.
- Acesta e doar un titlu. - Nu sunt un naiv, Rege Orm.
Ca Stăpân al Oceanului vei fi comandantul
celei mai mari puteri militare de pe planetă.
Sunt alegerea cea mai potrivită să o conduc.
Eşti?
Dar zvonurile că mai există cineva?
Un atlant ce trăieşte la suprafaţă,
unul de viţă regală.
Poate stai pe tronul Atlantidei, dar pretenţia ţi-e slabă.
Cum poţi spera să uneşti imperiul?
Bastardul mamei mele n-a fost niciodată în Atlantida.
Loialitatea lui e faţă de...
Locuitorii de la suprafaţă! Plecaţi!
Regele e rănit!
Nu încerc să pornesc un război.
Războiul a început deja.
Atunci e vremea să le trimitem un mesaj că suntem aici.
- Uite cheia. - Mulţumesc.
Să mergem acasă.
Dacă bunicul tău ar mai trăi, ne-ar da cap în cap că n-am terminat.
Fii atent, e destul timp pentru asta.
Trebuie să te duc în pat.
Am reuşit.
- Te-am căutat. - Nu.
- Trebuie să vii cu mine în Atlantida. - Ascultă.
O să-ţi spun acelaşi lucru ce i l-am spus bătrânei steluţe de mare Vulko.
Mă bucur să te cunosc, cucoană. Nu, mulţumesc, nu mă interesează.
L-ai învins pe Steppenwolf şi ai salvat Atlantida.
Asta n-are nicio legătură cu Atlantida.
Fratele tău vitreg, Regele Orm, e pe punctul de a declara război
celor de la suprafaţa lumii. Miliarde vor muri.
Dintre oamenii tăi şi ai mei.
Trebuie să-l oprim.
Şi cum propui să facem asta?
Eşti primul născut fiu al Reginei Atlanna.
Tronul e al tău prin naştere.
Singura cale de a opri războiul
şi a salva ambele lumi,
e ca tu să-ţi iei locul din naştere de rege.
Crezi că dacă apar, Orm îmi va da tronul?
Eu sunt fiul bastard al unei regine executate de oamenii tăi.
- Crede-mă, nu sunt rege. - Sunt de acord.
Grozav. Dispari.
Dar Vulko pare să creadă în tine, dintr-un motiv anume.
Şi de asta sunt aici. Vulko a aflat localizarea
- tridentului pierdut din Atlantida. - Poveşti cu zâne.
- E un mit. - Nu e un mit.
Cu tridentul sacru, oamenii vor asculta de tine.
Apoi îţi poţi revendica dreptul din naştere şi să-l detronezi pe Orm.
Dreptul meu prin naştere? A murit odată cu mama mea.
Dar îţi promit un lucru.
Dacă Orm atacă, îl voi trata la fel cum au tratat-o ai voştri pe ea.
Fără milă.
UNDEVA ÎN MAREA NORDULUI
Submarinul ăla abia era operaţional. Dar şi-a atins scopul.
Unul din rasa noastră a intervenit.
- Nu e unul de-al nostru. - Mi-a ucis tatăl.
Tranzacţia noastră s-a încheiat.
Ţine-ţi banii.
Îl vreau pe Aquaman.
Tată!
- Nu respiră. - Mişcă! Lasă-mă să ajut.
Nici nu ştiu cum te cheamă.
Sunt Prinţesa Y'Mera Xebella Challa. Îmi poţi spune Mera.
Mulţumesc, Mera.
Doamne.
A fost opera lui Orm.
Ce e mai rău urmează.
- O inundaţie rapidă... - Clădirea a fost distrusă...
... locuri fără precedent de peste tot din lume
sunt martore navelor de luptă şi gunoaielor aduse pe uscat de valuri masive.
Gunoaie în mai multe ţări.
Decenii de poluare au fost aruncate înapoi pe uscat.
Întrebarea este: a fost un dezastru natural sau altceva?
Nu, n-a fost un dezastru natural.
Au aruncat navele noastre de luptă şi gunoiul.
Ăsta e primul contact cu oamenii din Atlantida.
Iar începi cu teoria ta nebunească cu Atlantida.
Nu ai nicio dovadă pentru asta.
Deschideţi ochii.
Deja avem un atlant printre noi şi îl cheamă Aquaman.
Ce e?
E exact locul unde Vulko mi-a dat prima mea lecţie formală.
Trebuie să uiţi de învăţăturile lumii de la suprafaţă.
Du-te mai în adâncime, descoperă-ţi instinctul tău atlant.
Dar ştiu deja cum să înot.
Nici pe aproape.
Deci, ca să fie clar.
Te ajut să opreşti războiul şi am terminat.
Poate aşa e mai bine.
Oceanul e mai mult decât sufletul nostru. E ceea ce suntem.
Stai. Poţi vorbi sub apă?
Şi eu pot vorbi sub apă!
E grozav!
Nu, putem face mai mult decât doar vorbitul.
Să fii atlant înseamnă mai mult decât respiratul sub apă.
Corpul tău e echipat să supravieţuiască în frigul extrem şi la presiune.
Şi ochii ţi se ajustează ca să vezi în întuneric.
E grozav!
Deci, Vulko, când o pot întâlni pe mama mea?
Curând, tânărul meu prinţ.
Când eşti pregătit, te voi duce în Atlantida s-o cunoşti pe Regină.
Mi-am ascuns nava aici.
Ascultă. Nu mă urc în aia.
Ca să ajungi unde trebuie să mergem, trebuie.
Dacă nava ta de pescuit ar fi marinată în unt ar putea ieşi ceva bun.
Ar fi o îmbunătăţire.
Da.
REGATUL ATLANTIDEI
Care e scopul de a avea un pod sub apă?
Podul căii de acces e o reminiscenţă a lumii vechi.
E şi singura cale de acces în capitală.
- Poţi ajunge uşor la ziduri. - Securitatea e impenetrabilă.
Chiar dacă reuşesc să treacă de gărzi, nu pot să scape de tunuri.
Oameni încearcă să se strecoare înăuntru tot timpul.
Da, sigur.
Ce e asta?
Vama şi controlul graniţelor.
Nu-ţi face griji, am imunitate diplomatică.
Bine ai venit acasă.
E o ascunzătoare în oraşul vechi. Cei cu rang înalt nu vin pe fundul mării.
Am ajuns.
Ce e asta?
Sunt buzunare de aer pe care le foloseam ca strat de protecţie.
Doar cei de rang înalt pot respira şi în apă şi în aer.
În plus, ţine animalele la distanţă.
Fac mizerie.
Vulko, aici sunt, bătrâne.
După toţi anii ăştia, ai primit ce ai vrut.
Arthur, mi-aş fi dorit să fie în alte circumstanţe.
Nu pot să cred că Orm a atacat.
N-a fost un atac. Legal, n-are voie, încă.
Ce a făcut navelor voastre de război
- a fost doar un avertisment. - Ce l-a provocat?
Regele Orm, tatăl tău, a fost ambuscat de cei de la suprafaţă.
De cei de la suprafaţă? Nu cred.
- Încă cred că e Atlantida e un basm. - Am fost acolo.
O navă de război de la suprafaţă a tras în noi.
Acum, Xebel se aliază cu Atlantida,
oferindu-i lui Orm o forţă suficient de mare cât
să forţeze celelalte două regate să i se alăture.
Dacă vrem să împiedicăm războiul ăsta, trebuie să-l detronăm acum.
De câte ori trebuie să îţi spun, nu vreau să fiu rege.
Nu înţelegi.
Odată ce e numit Stăpânul Oceanului, va fi prea târziu.
Puterea la dispoziţia lui va fi ceva nemaivăzut.
Sunt de la suprafaţă. Nimeni nu mă va lua în serios.
- La naiba, nu ştiu de unde să încep. - Câştigând inimile şi minţile oamenilor,
dovedindu-le că eşti vrednic recuperând asta.
Deja am unul din ăla.
Nu ca acesta.
Acesta e Tridentul pierdut al Atlantidei.
- Cunosc povestea. - E mai mult de o poveste.
E adevărată.
A fost făcut de cel mai mare creator de arme din istorie.
Făcut din oţelul lui Poseidon
pentru Regele Atlan, primul conducător al Atlantidei.
Legenda spune că Tridentul a fost construit cu puterea de a comanda marea.
Ce s-a întâmplat cu el?
Ca să ştii asta trebuie să te întorci înainte de Marea Cădere.
Când Regele Atlan stăpânea peste toate, Regatul Atlantidei era unul.
Era o vreme de mare prosperitate şi avansare tehnologică.
Am descoperit secretul energiei nelimitate
când restul lumii credea că pământul e plat.
Dar am devenit prea ambiţioşi,
prea avizi de putere.
Oceanul ne-a înghiţit şi Atlantida s-a scufundat.
Dar puterea care ne-a prăbuşit civilizaţia ne-a pavat drumul către viitor.
Ne-a dat abilitatea de a respira sub apă.
Şi astfel, am evoluat.
Alţii au regresat. Au devenit sălbatici.
Şi regele şi-a trăit restul zilelor în exil autoimpus.
Nici el, nici Tridentul n-au mai fost văzuţi.
Una dintre echipele noastre arheologice a descoperit asta acum câteva luni.
E o înregistrare antică ce datează de pe vremea primei dinastii.
Cred că era ultimul mesaj al lui Atlan către oamenii lui
- şi localizarea Tridentului sacru. - Deci, ce spune?
Nu ştim.
Tehnologia e prea veche.
Cilindrul poartă însemnele Regatului Deserter.
Trebuie să-l duceţi acolo pentru a recupera mesajul.
Indiciul către locul de odihnă al lui Atlan e înăuntru.
- Eşti arestat pentru intrare ilegală. - Fugi.
Nu trebuie să fii văzută aici.
Nu cred că vrei să discutăm, nu?
Nici eu nu vreau.
În numele Înălţimii sale Regele Orm, te arestez.
Bine ai venit în Atlantida,
frate.
Nu pot să cred că eşti, în sfârşit, aici.
Am auzit atâtea poveşti despre tine.
Toţi anii ăştia am fost ruşinat de mama mea că a fugit la suprafaţă
şi s-a încurcat cu un pământean,
ruşinat că am un frate impur în care vreau să-mi bag Tridentul.
Dar acum că eşti, în sfârşit, în faţa mea,
trebuie să recunosc
că sunt conflictual.
Vrei conflict, îmi dai lanţurile astea jos, frăţiorule,
şi vedem ce putem aranja.
Da. Văd că ai adus arma mamei noastre.
De asta ai venit aici după atât timp?
Ca să mă omori?
Am venit ca să opresc un maniac de la a-mi distruge lumea.
Înţeleg.
Şi cum plănuieşti să opreşti atrocităţile făcute de cei de la suprafaţă
de-a lungul secolelor, poluându-ne apele
şi otrăvindu-ne copiii.
Acum cerul ne arde oceanele.
Ai bătut atât drum ca să iei partea împotriva propriilor oameni?
Nu există tabere într-un asemenea război.
Evident că ai ales o tabără venind aici ca să conteşti tronul.
Asta ca să opresc războiul.
Invoci bătălia regilor?
Spune-i cum vrei. Eu o numesc bătăiţă la funduleţ.
Poate aşa vom continua.
- Majestate! - Orm, te rog.
Nu vedeţi?
Dacă înving primul născut al Atlannei în faţa tuturor,
atunci toate cele 7 regate trebuie să recunoască că
eu sunt singurul rege adevărat.
Majestate, nu e nicio victorie în hrănirea ignorantului.
Fratele tău e evident un imbecil.
Înălţime, nu ne cunoaşte obiceiurile.
Atunci e pe punctul de a fi educat.
- Mă provoci oficial? - La naiba, da, te provoc.
- Şi când voi câştiga... - Dacă vei câştiga...
voi înceta imediat orice acţiune. Războiul se termină.
Dar dacă eu câştig,
eşti terminat.
- Bine. - Aşa să fie.
S-a făcut provocarea şi eu o accept.
Pregătiţi-l pentru inelul de foc!
Stai. Ce inel?
Cum poţi fi atât de prost încât să-l laşi pe Orm să te momească să lupţi?
Mi s-a părut că ne va rezolva problemele.
Îl înving în bătălie, războiul s-a terminat, ajung acasă.
Eşti un luptător formidabil pe uscat.
Dar aici nu eşti în elementul tău, la propriu.
Orm şi-a petrecut întreaga viaţă sub apă,
antrenându-se să fie războinic, antrenându-se să fie cel mai bun.
Tu m-ai învăţat cum să lupt.
Să vedem dacă-ţi aminteşti ceva.
- Ce e cu furculiţa uriaşă? - Ăla e un Trident.
Acum, apără-te!
- Ce naiba e asta? - Te învăţ cum să lupţi cu un Trident.
Nu e corect.
Ăsta e prea mare. De ce nu pot folosi o sabie?
Ăsta e Tridentul mamei tale.
O armă tradiţională a regalităţii.
Nu vei fi rege până nu vei putea să-l stăpâneşti.
De ce n-a venit niciodată să mă vadă?
- Ţi-am spus, când eşti pregătit. - Nu mă mai minţi!
Am făcut tot ce mi-ai cerut.
Şi de fiecare dată când treceam un test, făceai altul.
Când voi fi suficient de bun?
Nu mă iubea?
Mama ta te-a iubit mai mult ca orice de pe lume.
Dar a trebuit să se întoarcă în Atlantida ca să te ţină în siguranţă.
Căsătoria ei cu Regele Orvax a fost aranjată cu mult timp în urmă,
deci a trebuit să se căsătorească cu el şi să-i facă un fiu, pe Prinţul Orm.
Dar Orvax a aflat, într-un final, despre tine.
A devenit plin de gelozie şi a sacrificat-o creaturilor din Trench.
Spui că a executat-o
fiindcă m-a făcut pe mine?
Îmi amintesc totul.
Am ceva pentru tine. A aparţinut mamei mele.
Spune-mi, crezi că i-ar plăcea să-şi vadă fii ucigându-se?
Îţi înţeleg frica, repulsia, Mera.
Cu siguranţă.
Nu vreau război.
Nu mă lua de sus, te cunosc.
Ce faci e împotriva oricărui sfat dat de mama ta când eram copii.
- Dacă ar fi aici... - Dar nu e aici, nu?
Ce ne-a învăţat mama era trădare?
Nu-i urma căile.
Bun, temutul inel de foc?
Cum funcţionează? Ne ţinem fundul aici?
Vulko, îmi conduci logodnica în loja regală?
Să mergem, Lady Mera.
Aici jos avem o legendă numită Karathen.
Un monstru al mării antic atât de puternic încât Regele Atlan însuşi se temea de el.
Deci l-a închis. În adâncurile oceanului.
Şi în acel abis, creatura aşteaptă să se ridice din nou.
Atlantida a tot aşteptat.
Acum, bestia s-a trezit.
Ştii, a fost o vreme
când voiam să te cunosc mai mult ca orice.
Să-mi cunosc fratele mai mic.
Să-i spun că nu e singur.
Apoi ne-am întâlnit.
De ştiam, numai, ce nenorocit ai ajuns să fii.
Tu eşti motivul pentru care mama a fost executată.
Te-am urât de atunci pentru asta.
Dar nu vreau să te ucid, Arthur.
O să-ţi mai dau o şansă.
Du-te acasă. Nu te mai întoarce niciodată în Atlantida.
N-o să câştigi.
Războiul vine la suprafaţă, chiar dacă-ţi place sau nu.
Şi aduc mânia celor 7 mări cu mine.
Ştii că nu pot permite asta.
Ştiu.
Ce naiba e asta?
Inelul focului.
Rahat.
Oameni ai Atlantidei, ascultaţi-mă. Fratele meu a venit de la suprafaţă
ca să mă provoace la luptă pentru tron!
Să rezolvăm asta prin calea străveche.
Prin vărsarea sângelui în cinstea zeilor.
Trădătorule!
N-am crezut că o să apuc ziua când tatăl meu
se va supune Regelui Atlantidei.
Locuitorii de la suprafaţă au vărsat prima picătură de sânge.
Ce ai vrea să facem? Să implorăm milă?
Detest suprafaţa la fel de mult ca şi tine.
Dar nu ţi se pare că totul e puţin cam prea convenabil?
N-ai fi atât de credul, nu?
Vrei şi tu războiul ăsta, nu?
A venit vremea ca cei de la suprafaţă să-şi câştige locul în lume.
Dacă aşa trebuie făcut, aşa să fie.
Ăsta e Tridentul mamei mele, puternic, dar cu cusur, ca ea.
Eu îl folosesc pe al tatălui meu.
Şi n-a cunoscut înfrângerea!
I-am promis Atlannei că-l voi proteja.
Asta nu e o competiţie. E o execuţie.
Eu sunt adevăratul rege!
Aştepţi invitaţie? Treci înăuntru!
Mera!
Deci care e planul?
Planul era recuperarea Tridentului Atlannei apoi provocarea lui Orm.
Bun, deci nu facem lucrurile în ordine. Se mai întâmplă.
- Ai grijă. Avem o ţintă pe "şasele" nostru. - Ce înseamnă asta?
- Tipii cei răi în spatele nostru. - Tocmai am făcut asta.
Tipii cei răi în spatele nostru.
- Ai spus că n-ar trebui să trecem zidurile. - Aşa e.
- Că nu ne putem ascunde de astea. - Aşa e! Acum taci!
N-am murit încă!
Sări!
Poftim, ţine asta.
- Ce faci? - O să-l urmărim pe Pinocchio.
- Pe cine? - Nu contează, vino aici. Intră. Haide.
Grozav. Deci vom fi mâncaţi.
- Cum faci asta? - Nu ştiu.
- Îi aud uneori. Ei mă aud pe mine. - Corect. Suntem în burta unul animal.
- Tocmai ţi-am salvat viaţa. - Eu ţi-am salvat-o prima.
A spus că e liber. Încotro acum?
Către oceanul de nisip numit de oamenii tăi Sahara.
Corect.
VESTUL SAHAREI
Mulţumesc că ne-ai dus, amice.
Eşti bine?
N-am mai fost niciodată atât de sus.
Suntem atât de departe de casă.
Măcar ai o casă.
Nu mai am. Nu mă mai pot întoarce.
Am trădat totul când te-am salvat la Coliseum.
Eşti fiica regelui, trebuie să te primească înapoi.
Atlantida înseamnă multe lucruri frumoase.
- Dar iertarea nu. - Dar eşti sânge regal.
La fel era şi mama ta.
Dacă mă întorc acum, aş fi sacrificată în Trench.
Nici tatăl meu nu m-ar primi înapoi.
Priveşte partea bună. Nu trebuie să te căsătoreşti cu cine eşti obligată.
Obligaţia nu e iubire.
Astea sunt familia şi naţiunea mea
şi le-am întors spatele amândurora.
Uneori trebuie să facem ce e corect,
chiar dacă inimile noastre ne spun contrariul.
Înălţime.
Emiţătorul o arată pe Prinţesa Mera aici.
În Regatul Desert.
- Ai spus că e moartă. - Aparent nu.
- Şi fratele tău trăieşte? - Nu pentru mult timp.
- Căpitane Murk, adună-ţi echipa imediat. - Nu!
Mera trebuie arestată şi înapoiată mie.
A trădat tronul.
E fiica lui Xebel.
Dacă păţeşte ceva, coaliţia noastră s-a terminat.
Înălţime, întrăm în apele Regatului Fisherman.
Asigurarea alianţei cu celelalte 2 regate ar trebui să fie grija noastră imediată.
Consilierul meu are dreptate.
Ca de obicei.
Arestaţi-i şi aduceţi-o înapoi pe fiica Regelui Nereus nevătămată.
Am ajuns.
E ceva prin apropiere?
- Nimic decât deşert pe sute de kilometri. - Nimic decât deşert.
Se înşală!
Mera, nu!
Tocmai a sărit fără paraşută.
Roşcatele. Trebuie să le iubeşti.
Eşti mai nebună decât credeam.
Pe aici.
UNDEVA ÎN OCEANUL INDIAN
Ai fost învins data trecută pentru că arma ta te-a lăsat.
A noastră n-o va face.
E o armură prototip pentru următoarea generaţie de soldaţi atlanţi.
Răzbunarea e ceva ce noi, atlanţii, înţelegem.
Îmi vei conduce cei mai bun soldaţi ca pe armata ta personală,
să vânezi abominaţia impură.
Eu nu-i pot atinge, dar tu da.
A fugit în lumea ta.
Omoară-l pe el şi pe femeia care e cu el
şi vei fi recompensat.
Uciderea lui e recompensa mea.
Bijuteria coroanei e experimentală.
Transformă apa în raze de plasmă energizată.
Cred că îmi trebuie o cască mai mare.
Unul dintre triburile din Atlantida s-a despărţit şi s-a stabilit aici
când regiunea era o mare interioară.
Când apa a secat, au pierit odată cu ea.
Pierit? Grozav.
- Ne apropiem. - Da, de ce ne apropiem?
- Să murim de sete? - Sunt aproape să te lovesc în faţă.
Un club de lupte? Nu credeam că ştii cum stau lucrurile pe aici.
De ce nu priveşti în jur, suntem pierduţi.
Vezi ce e acolo? Ce e? Nimic.
- Locul ăsta e un pustiu. - Tu numeşti pustiul ăsta casă.
Asta nu e casa mea. Întreg ţărmul nu arată aşa.
Nu, desigur că nu.
Mai aveţi oraşe dezgustătoare a căror canalizări se golesc în oceanul nostru
şi munţi de gunoaie.
Aveţi fabrici mari şi...
Bine. Am înţeles. Ascultă.
Da, nişte idioţi trag sforile, dar avem şi lucruri bune.
Avem păduri verzi, munţi înalţi şi lacuri frumoase.
- Ţi-ar plăcea şi ţie. Sunt oceane mici. - Încerci să mă provoci?
Încerc să spun să nu judeci un loc înainte să-l vezi.
Ai judecat Atlantida pentru mult mai puţin.
Nu. Încetează cu asta.
Nu.
GPS-ul tău atlant tocmai ţi-a spus să sari dintr-un avion
în mijlocul deşertului. Şi acum suntem naufragiaţi.
Dacă eşti următorul rege adevărat, ne-am dus naibii.
REGATUL DESERTER
A fost grozav.
Uite ce am găsit.
- Ce ai găsit? - Da.
Fii atentă.
E tare de tot!
Asta e armurăria unde legenda spune că a fost forjat Tridentul lui Atlan.
Nu cred că mai sunt legendă.
Am avut dreptate.
E adevărat.
Nimic.
Desigur că nu merge. A stat aici
adunând praf de dinainte ca Sahara să fie deşert.
De dinainte ca Sahara să fie deşert.
Mulţumesc că ai repetat ce tocmai am zis.
E complet secat.
Gândeşti cel mai bine când nu gândeşti deloc.
Acum stai nemişcat.
- Ce faci? - Avem nevoie de apă.
Eşti cea mai apropiată sursă. Deci stai nemişcat.
Te dai mare.
Puteam să ne pişăm pe ea.
Rege Atlan.
În acest Trident stă puterea Atlantidei.
În mâinile nepotrivite, va aduce distrugere.
În mâinile moştenitorului de drept, va uni toate regatele noastre,
de deasupra şi de dedesubt.
Dacă-mi cauţi puterea, trebuie să arăţi că eşti vrednic.
Călătoreşte dincolo de marginea lumii către marea ascunsă.
Uită-te în sticlă pentru a găsi calea.
Doar în mâinile adevăratului rege,
poate vedea cu adevărat.
Nu-i putem permite lui Orm să găsească asta.
Aşteaptă! Nu!
Ce?
N-ar fi trebui să notăm mai întâi?
Am memorat-o. Tu nu?
Da.
Ce a zis?
Ceva ceva trident.
Uită-te în sticlă pentru a găsi calea.
E următoarea noastră oprire.
SICILIA, ITALIA
Încep să cred că-ţi plac locuitorii de la suprafaţă.
Ar fi greşit să judec un loc pe care nu l-am mai văzut.
Vin imediat. Nu pleca nicăieri.
Aparent, e în vârful dealului în castelul vechi.
Tocmai am aflat ceva foarte interesant.
Pinocchio.
Ne rişti vieţile pentru ceva ce ai citit într-o carte pentru copii?
Stai, e o carte? Ca să vezi.
O am din Norvegia. Să mergem.
Rege Nereus, speram că oamenii noştri au evoluat dincolo de iluzia
că războiul cu cei de la suprafaţă e inevitabil.
E poziţia Fisherman ca atunci când vine vremea să ne facem cunoscuţi
pentru cei de pe uscat,
va fi pentru a-i educa, nu pentru a-i distruge.
Îţi admir aspiraţiile măreţe, Rege,
dar bănuiesc că un nor de cerneală ascunde inima unui laş.
Cum îndrăzneşti?
Te rog, te implor.
Regatul tău e plin de filozofi graşi şi poeţi moi.
Apele lui a stat pe loc şi asta mă scârbeşte.
Rege!
Regele e mort.
Trăiască moştenitorul lui.
Prinţesă. Pregăteşte-ţi armatele, Înălţime.
Plecăm spre regatul Brine imediat.
Ce spunea înregistrarea?
O călătorie dincolo de marginea lumii către marea ascunsă.
Uită-te în sticlă pentru a găsi calea.
Doar în mâinile adevăratului rege, poate vedea cu adevărat.
Uită-te în sticlă pentru a găsi calea.
- Frate. - Ce?
- Cum ştii încotro s-o îndrepţi? - Dă-mi să văd.
Care e ultima frază?
Doar în mâinile adevăratului rege, poate vedea cu adevărat.
Marcus Agrippa.
A fost un mare general, dar n-a fost rege.
Nici Scipio.
- De unde ştii asta? - Tatăl meu s-a asigurat că ştiu istoria.
Niciunul dintre ei n-a fost rege, cu excepţia lui.
Romulus, primul rege al Romei.
Doar în mâinile adevăratului rege, poate vedea cu adevărat.
- Iată. Acolo mergem. - Ce? Lasă-mă să văd.
Am reuşit.
Nu-i rău pentru un imbecil, nu?
Nu-i rău deloc.
Înapoi.
Arthur!
Vă ordon să vă opriţi.
Prinţesă Mera, ai fost acuzată de înaltă trădare.
Ţintă localizată.
- Cine naiba eşti? - Poate asta îţi va împrospăta memoria.
Eşti tipul din submarin.
Aşa e.
Dar acum am o lamă nouă de oţel.
Îmi poţi spune Black Manta.
Credeai că poţi să scapi.
Credeam că ţi-ai spus să nu devină un obicei.
Mă scuzaţi.
Nu poţi fugi.
- Îmi datorezi viaţa ta. - Cum m-ai găsit?
Pritenilor mei le place să ştie pe unde umblă oamenii lor.
Du-te!
Îţi voi arăta aceeaşi milă pe care i-ai arătat-o tatălui meu
şi te voi tăia ca pe un peşte ce eşti.
Arthur!
- Mera. Te urmăresc. - Ce?
Te urmăresc.
Arthur! Rămâi cu mine.
Arthur, trezeşte-te.
Ai furat o barcă?
Bărcile din port nu sunt pentru uz public?
Nu. Aparţin oamenilor.
Ăia sunt din trupele de elită ale lui Orm. Cel care-i conduce
- nu e atlant. Nu l-am mai văzut. - Eu da.
El şi tatăl lui erau piraţi.
Mă învinovăţeşte pe mine pentru moartea tatălui său.
A ales o meserie periculoasă. Nu e vina ta.
Nu aşa se simte.
A depins de mine, l-am lăsat să moară.
Aş fi putut să-l salvez, dar n-am făcut-o.
Ştiu că mi-am făcut un duşman. Şi te putea răni, ştiind că e vina mea.
Acum e în urma noastră.
Ce e înaintea noastră ar trebui să ne preocupe.
Calea cartografiată duce către regatul Trench.
Sunt aceleaşi creaturi care mi-au omorât mama.
Da. A fost dusă acolo şi sacrificată lor.
A devenit un loc al morţii.
Nu ştiu mai nimic despre ce e acolo.
Ar trebui să ne întoarcem.
Tot îi putem avertiza pe cei de la suprafaţă, să-i pregătim pentru ce va urma.
- Să ne întoarcem? - Uite. Am învăţat de mic
să nu arăt slăbiciune.
Nu e o problemă cu mânia şi pumnul meu.
Sunt un instrument neşlefuit şi sunt bun la asta.
N-am făcut nimic. Doar am luat bătaie tot drumul.
Nu sunt un conducător. Nu sunt un rege.
Nu lucrez sau nu joc bine în echipă cu alţii.
Şi n-o să te las să mori
încercând să mă faci ceva ce nu sunt.
Crezi că nu eşti demn să conduci pentru că eşti din două lumi diferite.
Dar tocmai de asta eşti demn.
Eşti podul între pământ şi mare.
Înţeleg asta acum.
Singura întrebare e dacă înţelegi tu?
Urmărirea asupra lui Lady Mera e încă inactivă, Înălţime.
Vulko, sfătuitorul meu de încredere.
Ai stat alături de tron de la tatăl meu.
Ai vreun sfat pentru mine de la începerea războiului?
Deja ţi l-am oferit, regele meu.
Că voi susţine deciziile tale, ca întotdeauna.
Deciziile mele.
Să le protejezi.
În timp ce trădezi.
Crezi că nu ştiu de trădarea ta?
Că ai fost mereu loial bastardului mamei mele?
Că ai petrecut ani antrenându-l pentru a-mi lua tronul?
N-o nega.
- N-o neg. - De ce?
Am sânge pur.
Mi-am dat viaţa Atlantidei.
El n-a vrut să aibă de-a face cu asta.
Ai jurat să serveşti tronul.
Îl servesc.
Arthur poate e pe jumătate atlant,
dar e de două ori mai rege decât vei fi tu vreodată.
Luaţi-l.
Asiguraţi-vă că vede.
- Ce naiba sunt astea? - Trench! Am ajuns!
- Sunt prea mulţi! - Vino înăuntru!
Sunt din adâncimi. Se tem de lumină.
Pregăteşte-te să sari.
Acolo!
REGATUL TRENCH
- Asta ne va distruge. - Nu avem de ales.
Arthur!
Mera!
MAREA ASCUNSĂ MIEZUL PĂMÂNTULUI
Mera!
- Arthur. - Mamă.
M-au sacrificat celor din Trench.
Dar am supravieţuit, am luptat ca şi tine
- şi am ajuns aici. - Ai stat singură aici 20 de ani?
Da. Vino, stai aici.
Trebuie să mă ierţi. Iartă-mă pentru tot.
Asta s-a întâmplat pentru că m-ai născut.
Nu pentru că te-am născut.
Nimic din astea nu e vina ta.
Am ales.
A trebuit să plec ca să te salvez.
Ca să-l salvez pe tatăl tău.
Spune-mi despre el. Este...
Încă mai merge până la capătul docului.
În fiecare dimineaţă.
În fiecare zi.
Aşteptându-te pe tine.
De ce nu te-ai întors niciodată?
Pentru că portalul care te-a adus aici nu ne va lăsa se ne întoarcem.
Tridentul e singura cale de întoarcere.
Dar e păzit de Karathen.
Creatura din legenda noastră e adevărată.
Se află dincolo de cascadă.
- Mergem cu tine. Luptăm împreună. - Nu.
E prea puternică.
Am încercat de mai multe ori de-a lungul anilor.
Creatura dă voia doar regilor adevăraţi să treacă.
Ţi-e teamă.
Da.
Bun.
Eşti pregătit.
Atlantida a avut mereu un rege.
Acum are nevoie de ceva mai mult.
Ce ar putea fi mai mare decât un rege?
Un erou.
Un rege luptă doar pentru naţiunea lui.
Tu lupţi pentru toată lumea.
Locul tău nu e aici.
Am păzit Tridentul de regi falşi de la început, pentru o mie de ani.
Am văzut cei mai mari campioni încercând
şi eşuând.
Dar niciodată n-am simţit unul mai puţin demn ca tine.
Îndrăzneşti că vii aici cu sângele tău corcit şi murdar
să pretinzi cea mai mare comoară a Atlantidei?
Aşa să fie.
Impurule.
Te crezi demn?
Te crezi rege?
Dezonorezi acest loc cu prezenţa ta.
Ai dreptate. Sunt o corcitură, pe jumătate pur.
Dar n-am venit aici fiindcă m-am considerat demn. Ştiu că nu sunt.
- Mă înţelegi. - Da.
Niciun muritor n-a mai vorbit cu mine de la Regele Atlan.
Cine eşti?
Sunt un nimeni.
Am venit pentru că nu am de ales.
Am venit ca să-mi salvez casa
şi pe oamenii pe care-i iubesc.
Am venit aici pentru că Tridentul e singura noastră speranţă.
Şi dacă nu e de ajuns,
atunci du-te naibii.
Nimeni n-a eliberat Tridentul din strânsoarea lui Atlan.
Dacă nu te consideră demn,
ei bine, n-am insistat cu tine
şi sunt rănit.
Adevăratul rege.
Nu uita, Brine sunt un grup sălbatic puternic.
O lovitură rapidă asupra conducerii lor va întoarce sorţii.
Înfrânge-l pe regele Brine şi vei comanda cea mai mare forţă militară de pe planetă.
Azi ne unim regatele.
Mâine pârjolim suprafaţa!
Ridicaţi-vă, atlanţilor!
REGATUL BRINE
Mergeţi!
Le vom oferi o luptă pe care să n-o uite!
Nu, avem nevoie de el.
Alătură-te mei sau mori!
Te aştepţi să mă adresez ţie cu Înălţime?
Nu cu Înălţime.
Spune-mi Stăpânul Oceanului.
Îmi poţi lua armata, târâtură,
dar nu vei avea supunerea mea!
Aşa să fie!
Regele s-a ridicat.
Atacaţi!
Sunt prea multe victime. Trebuie să oprim lupta acum.
Îl voi găsi pe tatăl meu. Trebuie să-l înfrângi pe Orm.
- Şi dacă nu pot? - Data trecută ai fost pe teritoriul lui.
Data asta, fă-l să lupte pe teritoriul tău.
- Din nou, care e planul? - Planul e să nu murim.
Da, bun plan. Să nu murim.
- Tridentul. Are Tridentul. - Imposibil!
Opriţi-vă! Lăsaţi-o să treacă.
Te rog, tată.
Are Tridentul. Ştiu că tu crezi că era necesar.
Dar Arthur e rege după legea noastră cea mai sacră.
Şi dacă întorci spatele acestui lucru acum,
- Atlantida pentru care lupţi e moartă. - E adevărat.
- Impurul ţine Tridentul Regelui Atlan - El comadă marea.
Atunci impurul e regele vostru.
Vulko! Vino, are nevoie de ajutorul nostru.
Nu putem. Uite,
oamenii trebuie să fie martori.
Tridentul nu schimbă ceea ce eşti.
Un bastard cu sânge impur.
Atlantida nu te va accepta ca rege.
Cu sângele meu vărsat,
zeii vor asculta de voinţa ta.
Cedează tronul.
- Termin-o. - Cedează tronul.
Mila nu e felul nostru.
Poate nu cunoşti asta, frate...
- Dar nu sunt ca voi. - Fă-o!
- Omoară-mă! - Nu!
Destulă moarte!
Mamă.
Orm, fiul meu.
E o poveste lungă. Îţi spun mai târziu.
Haide.
- Nu înţeleg. Credeam... - Ştiu. Arthur m-a salvat.
- Eşti de partea lui? - Da.
Sunteţi amândoi copiii mei şi vă iubesc mult.
Dar ai fost îndrumat greşit.
Tatăl tău te-a învăţat că există două lumi. Dar s-a înşelat.
Pământul şi marea sunt un singur lucru.
Regina mea.
Vulko.
Luaţi-l. Dar asiguraţi-vă că vede.
Când eşti pregătit, vom discuta.
Oameni din Atlantida, astăzi ne-a adunat măcelul, dar terminăm cu bucurie.
Vi-l prezint pe Regele Arthur, din Atlantida.
Trăiască regele!
- Deci, ce fac acum? - Fii regele lor.
Va fi distractiv.
- Te iubesc. - Şi eu te iubesc.
- Te-ai întors. - Da.
Tatăl meu a avut grijă de un far.
Mama mea era regină.
Nu erau destinaţi să se întâlnească.
Dar iubirea lor a salvat lumea.
M-au făcut ceea ce sunt.
Un fiul al uscatului, un rege al mărilor.
Sunt protectorul adâncurilor.
Sunt Aquaman.
Traducerea şi adaptarea alpo
Resincronizarea: DISTEL Subs.ro Team @ www.subs.ro
Am petrecut 15 ani
la Institutul de Ştiinţe Marine din Statele Unite...
- Nu ai fost concediat? - ...studiind fenomenul oceanic,
şi acestea sunt cele mai concludente dovezi pe care le avem până în prezent.
Seismografele de mare adâncime au înregistrat explozii în adâncurile oceanului.
Avem imagini din satelit
cu resturi de la navele de război atlantice plutitoare la suprafaţă...
- Dr. Shin! - Vă rog să mă lăsaţi să termin?
Iar începem. Atlantean?
Da. Guvernul nu vrea să ştim
despre ameninţarea care există aici...
Da, nu aş face asta dacă aş fi în locul tău.
Asta este tehnologia Atlanteană, nu-i aşa?
Îmi poţi spune cum ai obţinut asta?
Sigur. Dar mai întâi,
trebuie să-mi spui cum să-l găsesc.
Sprijină-ne şi să devină membru VIP pentru a elimina toate anunţurile www.OpenSubtitles.org