Est şi vest...
nu ne trădaţi încrederea, pentru că suntem înarmaţi.
Suntem înarmaţi,
pentru că nu avem încredere unii în ceilalţi.
Domnule Gorbaciov,
dărâmaţi acest zid!
ÎN NOIEMBRIE 1989, DUPĂ 28 DE ANI,
ZIDUL BERLINULUI A FOST DĂRÂMAT ŞI RĂZBOIUL RECE S-A SFÂRŞIT.
ACESTA ESTE O ALTĂ POVESTE
BERLIN NOIEMBRIE 1989
Dumnezeule...
Afurisitul de James Gascoigne.
Cum m-ai găsit?
Poate nu eşti un spion atât de bun, pe cât te crezi.
A fost Satchel, nu-i aşa?
Satchel m-a trădat.
Mereu am crezut, că o să fiu prins de cel mai bun.
Dar nu eşti tu acela, nu-i aşa Bakhtin?
Eşti doar cea mai nenorocită sculă din KGB.
Mă doare-n cot, Jimmy.
LONDRA 10 ZILE MAl TÂRZIU
După banda desenată „Cel mai rece oraş” de Antony Johnston şi Sam Hart.
BLONDA ATOMICĂ
Traducere: Raiser, gordon82.
Asta e o vânătaie urâtă.
Unde este C.?
Dată fiind amploare recentelor evenimente, nu ni se va alătura.
Da, desigur.
Vocile înregistrate, sunt următoarele, a mea, a directorului senior Eric Gray,
oaspetele nostru american Emmett Kurzfeld, de la CIA,
şi a agentului operaţional britanic reîntors, Lorraine Broughton.
Înainte să începem, solicit în mod oficial,
ca domnul Kurzfeld să fie eliminat de la aceste audieri.
Cerere refuzată.
Ce am să vă spun nu este pentru urechile celor de la CIA.
Lorraine, tu eşti subiectul acestei audieri, nu cei care o conduc.
- Ştiu asta. - Am fost şi eu acolo, la Berlin.
Mă aflu aici cu deplină autoritate executivă de la Langley.
Dacă te simţi mai confortabil, pot sta în spatele oglinzii cu toţi ceilalţi...
Dar e cam aglomerat acolo.
Pupincurist!
Ce ai spus?
Nu am spus nimic.
Îmi pare rău, ai spus ceva, Lorraine?
- M-ai auzit spunând ceva? - Mi s-a părut, că ai spus ceva.
Ce a spus?
Ce?
Atunci...
Vrei să dai banda înapoi?
Ei bine...
Putem să începem?
Berlin.
Ce s-a întâmplat?
Da...
Berlin...
La naiba!
ÎNCEPUTUL
Ah, Lorraine,
îmi cer scuze că te-am chemat într-un timp atât de scurt.
ÎI cunoşti pe C.
- Da. - Tocmai ne uitam în dosarul tău.
Vorbeşti excelent limba rusă.
Eşti expertă în evadări şi infiltrări.
Procurarea şi colectarea de informaţii
şi lupta corp la corp.
O colecţie impresionantă de abilităţi.
Cunoscându-i pe ruşi,
o să aibă nevoie de toate.
Am să trec direct la subiect.
Cât de bine îI cunoşti pe James Gascoigne?
Destul cât să ne salutăm.
Am lucrat împreună la Istanbul în 1985.
E mort.
Gascoigne a fost ucis noaptea trecută într-o misiune la Berlin.
Poliţia vest-germană i-a pescuit trupul din râul Spree, în această dimineaţă.
Legistul a extras un glonte Tokarev, calibrul 7,62
din spatele capului.
Sovieticii...
leri Gascoigne s-a întâlnit cu un ofiţer Stasi,
nume de cod „Spyglass”.
I-am promis lui „Spyglass” imunitatea în schimbul unor informaţii pe un microfilm
nume de cod „Listă”.
Ascunse într-un ceas elveţian.
Lista conţine numele tuturor ofiţerilor activi aflaţi sub acoperire,
precum toate cazurile lor dubioase.
E o bombă atomică a informaţiei
care ar putea extinde Războiul Rece cu încă 40 de ani.
Credem că cel care I-a ucis pe Gascoigne, are acum acea listă.
Sursele noastre ni-l indică pe Yuri Bakhtin,
un asasin al KGB cu mai mult de 12 asasinate confirmate.
- Deci vreţi să mă duc la Moscova? - Nu.
Bakhtin nu s-a urcat în avion.
Deci e încă în Berlin, împreună cu lista.
Toată lumea o vrea, yankeii, francezii.
- Sovieticii, desigur. - Şi omul nostru, Percival.
- Cine e Percival? - David Percival.
E agentul nostru numărul unu din Berlin.
Acum este omul tău de legătură.
S-a deschis prăvălia!
Banii sunt buni, informaţia este şi mai bună.
Şi tu? Ce ai pentru mine?
Direct din ţâţele Fecioarei Maria.
BERLINUL DE EST
Blugii Jordache nu sunt uşor de procurat.
Sunt pentru ziua soţiei mele.
Foarte drăguţ, dar unde naiba e lista?
I-am dat microfilmul lui Gascoigne noaptea trecută.
James nu a apărut.
Eu mi-am făcut partea. I-am dat listă.
Trebuie să ne treci pe mine şi familia mea. Aici nu mai suntem în siguranţă.
Ruşii sunt pe urmele mele.
Fără listă, înţelegerea cade.
- Am riscat totul. - Fără listă, înţelegerea cade.
Ascultă-mă „Spyglass”, fără listă,
de ce nu te-aş duce afară, ca să te împuşc în cap?
Ai de gând să ucizi un ofiţer Stasi?
Unul care vrea să fugă în vest? Sigur!
Acum, fără ambasadă să-l ţină în frâu,
- Percival a devenit oarecum indigen. - Şi al naibii de sălbatic.
Berlin este în vestul sălbatic.
Dacă zidul ăla blestemat se prăbuşeşte, nu vrem să fim prinşi sub el.
Dacă ruşii pun mâna pe lista aia suntem cu toţii terminaţi.
Ambele părţi.
Te numeşti Elisabeth Loyd.
Avocată cu studii la Cambridge, angajată de familia lui Gascoigne,
să recupereze trupul şi bunurile personale ale defunctului lor fiu.
Misiunea ta este să iei legătura cu Percival
să faci tot ce-i posibil să aduci lista la noi.
Şi ţine minte, Lorraine,
Este un caz foarte sensibil. Să nu ai încredere în nimeni.
După mine! Haideţi, haideţi, haideţi!
Repede, pe aici!
- Mi-ai spus, că ai făcut o copie. - Am memorat-o.
Ai memorat-o?! Fiecare agent de pe listă?
În fiecare miercuri vizitezi bordelul Penny Lane,
fata ta preferată este Margot. Numele ei adevărat este Maria.
Maria?
- Bine, te trec dincolo. - Eşti un om bun, Percival.
Du-te dracului!
Eu vreau doar lista. În momentul... Băga-mi-aş!
- Stai pe loc! - Ţinem legătura.
- Bună seara, domnilor. - Bună seara, actele!
Actele...
Deschideţi porţile!
Repede, pe aici!
Aoleu!
La naiba, ce-am mai întârziat.
BERLINUL DE VEST
Bine aţi venit pe Aeroportul Tempelhof.
Miss Broughton,
dl. Percival întârzie, M-a trimis pe mine să vă iau.
- Aţi fost la controlul bagajelor? - Nu, bagajele au fost trimise..
Urmeaţi-mă, vă rog.
Parcarea în faţa terminalului este interzisă.
Căile de acces sunt rezervate pentru transportul mărfurilor.
AEROPORTUL CENTRAL
- Aşadar, prima vizită la Berlin? - Da.
Trăim nişte vremuri interesante momentan.
Muzica este minunată, viaţa de noapte superbă.
Restaurantele excelente.
Treceţi neapărat pe la Cafeneaua Centrală pentru un pahar de ceva.
O să aveţi nevoie mai târziu.
Îl mai ţineţi minte pe dl. Bremovych, nu-i aşa?
Sigur că da.
E foarte curios, ce căutaţi aici la Berlin.
Ce naiba faci?
Ce mama naibii faci?
Bine ai venit la Berlin. Eu sunt David...
Unde dracu ai fost?
Nu trage. Ţi-am adus pantoful.
Te ajut eu cu bagajele.
- Haide! - La dracu...
Ruşii ăştia al naibii de grei.
Sunt aici de cinci minute, şi deja am fost deconspirată.
Nu ai fost deconspirată.
- Îmi ştiau numele. - Asta e deranjant.
- Şi pe al tău. - Asta nu mă miră.
Ce început de rahat, Percival.
Şi, care a fost prima ta impresie?
Despre David?
Chipeş, trecut de 30 de ani.
Cu un păr dezastruos, ca a lui Sinead O'Connor.
Cântăreaţa irlandeză.
L-am întrebat din ce motiv, şi mi-a spus...
ca să se piardă în mulţime.
Vrei să-l atingi?
Aşa te pierzi în mulţime, aici în est.
Aia e Poarta Brandenburg. Adică cum mama dracului,
cred cei de sus, că mă poţi ajuta, să găsesc lista aia?
De îndată ce iei trupul lui Gascoigne, îţi revocă viza
şi vei fii urcată în primul avion spre casă.
- Mă descurc eu cumva. - Asta-i Checkpoint Charlie.
Biroul meu este acolo.
Nu mă aflu aici să strâng ilustrate, Percival.
Lasă-mă la hotel, chiar după colţ.
Parcă ai spus, că n-ai mai fost niciodată la Berlin.
Pot citi o afurisită de hartă.
Durează doar un minut.
MISIUNEA SOVIETICĂ
Ce faci?
Trimit un mesaj unui porc fascist.
Salută-l pe tovarăşul Bremovych din partea mea.
ÎNAPOI ÎN PARTEA DE EST
Ce avem noi aici?
Domnule Bregovych,
i-am prins pe tinerii aceştia petrecând noaptea trecută.
Cei mai buni şi mai grozavi ai Germaniei de Est.
Tu, fă un pas înainte!
Un pas înainte, ţi-am spus!
Vino aici!
Aşadar, vreţi să vă distraţi?
Să ne distrăm atunci.
Ce avem noi aici?
Haide, dansează pentru mine.
Se aude muzica, nu?
Merită nişte aplauze, nu-i aşa?
A fost un om aici, seara trecută...
Un trădător...
Spune-mi unde este!
Unde este Bakhtin?
Unde-i lista?
Nu a mai apărut, tovarăşe Bremovych.
Ticălosul ăla de capitalist o să vândă lista.
- Găsiţi-l! - Am înţeles. - Vreau lista aia!
Boris, dă-mi fotografia.
Fiţi atenţi!
Omul ăsta este un trădător.
Îl cunoaşteţi?
Tensiunea creşte în Berlinul de Est,
pe măsură ce nesupunerea civilă continuă să crească.
Lideri ai tinerilor berlinezi, care protestează în stradă,
sunt întâmpinaţi cu tunuri cu apă şi gaze lacrimogene.
Conform numeroaselor relatări,
poliţia îi bate pe demonstranţii paşnici, cu bastoane de cauciuc.
Am fost trimisă să aranjez repatrierea unui cetăţean britanic.
Corpul a fost identificat de către ataşatul dumneavoastră.
Da, aşa cred.
Asta n-a fost o întrebare.
A fost o afirmaţie.
V-a fost coleg?
De la un departament diferit.
- Ce departament? - Unul diferit.
Aveţi actele de transfer?
Ştii acele filme în care imaginile încetinesc,
se topesc...
apoi iau foc?
Ei bine...
aşa este Berlinul.
Numărul paşaportului e incorect.
În lipsa informaţiilor corecte, nu vă pot preda trupul.
Este o simplă greşeală.
Miss Loyd, aici în Germania nu comitem simple greşeli.
N-am să te mint. Sunt impresionată.
Ai coaie să intri aici.
Ar trebui să-mi vezi coaiele, ca să fii cu adevărat impresionată.
Mai bine te cred pe cuvânt.
Văd că ai găsit o cale să rămâi.
Ai scris cifra 16, în loc de 76.
Exact. Nu plec nicăieri.
Am să rămân cel puţin încă o săptămână.
Ce noroc pe capul meu.
N-o să elibereze corpul, până nu vor investiga cazul.
Cum dracu ai intrat aici?
Ştii, trăiesc aici de multă vreme,
ca să cunosc fiecare uşier de la fiecare hotel decent,
de pe ambele părţi ale zidului.
Atunci trebuie să-l cunoşti pe „Spyglass”.
Nu l-am întâlnit niciodată.
Era contactul lui James.
Ce ştii despre femeia, care mă urmăreşte de la aeroport?
Aş spune că eşti o femeie atractivă,
şi ar trebui să-ţi dai singură seama.
Ştii, dacă te-aş urmări, adică, aşa cum trebuie,
nu ai afla niciodată.
E şi asta o artă, nu-i aşa?
Ca şi mersul pe sârmă, sau cântatul la cimpoi.
Sau o poţi face, sau nu.
Fă-ţi de cap.
Aş dori să cumpăr un ceas.
Trebuie să accesez o reţea din Berlinul de Est.
Reveniţi mâine, înainte să închidem.
Berlinul de Est e pe cale să explodeze în seara aceasta,
oficialii Partidului Comunist abia mai pot menţine ordinea.
Cât de bine îl cunoşti pe James Gascoigne?
E mort.
Legistul a extras un glonte Tokarev, calibrul 7,62
din spatele capului.
Sovieticii...
Ştim cine este Satchel.
Trebuie să fugim.
Te aşteptai să găseşti lista în apartamentul lui Gascoigne.
Dar ţi-ai dat seama, că ai întârziat de la petrecere.
Percival, ruşii şi toată lumea au răscolit deja locul.
Da...
Dar nu lista era singura noastră problemă.
Până să plec, mi-a mai spus un lucru.
Din cauza asta nu am vrut, ca CIA să fie prezent.
„Spyglass” a dezvăluit, că lista asta
îl poate deconspira pe agentul dublu Satchel.
Îl vreau pe Satchel, viu sau mort.
Trădătorul ăsta a fost un ghimpe în coaste, de ani de zile.
Este pata neagră a Coroanei.
Şi singura scurgere majoră de informaţii din întreaga istorie a MI6.
Demască-l pe acest ticălos, Satchel.
O să-l spânzurăm pentru trădare.
Şi cine ştie, poate o să iei ceaiul la Palatul Buckingham.
Deci, nu...
Nu căutam doar lista în apartamentul lui Gascoigne.
După ea, aduceţi-o aici!
Mişcare!
Aparent Percival şi cu mine aveam definiţii diferite despre colaborare.
- ... etajul trei. - Repede, pe scări!
Ce vrea să însemne asta?
Era singurul care ştia, că urma să merg în apartamentul lui Gasciogne.
Dacă ştiam, că o să cheme poliţia,
mi-aş fi pus o altă ţinută.
Altă ţinută?
Vino repede! Am văzut ceva.
Hei, stai pe loc!
Cu cererile repetate pentru schimbare, de pe străzi
şi cu încrederea tot mai sporită a protestatarilor,
guvernul est-german are zilele numărate.
Părerea generală este că revendicările Partidul Comunist
de a se menţile la putere, nu mai pot fi susţinue prea mult.
Iar dacă schimbările nu vor avea loc cât de curând,
protestele relativ calme de astăzi
ar putea însemna calmul dinaintea furtunii.
Nu e nevoie doar de noi figuri,
ci poate şi de completa demolare a zidului.
Pot să-ţi iau haina?
Simte-te ca acasă.
La naiba!
Vrei o pereche de blugi?
Serveşte-te.
Biblioteca ta îl include pe Larry Flynt.
E campionul libertăţii de exprimare.
Ce ai aflat despre Bakhtin?
Dacă Bakhtin voia ca ruşii să aibă lista,
le-o dădea până acum.
Trebuie să aştepţi să facă el primul pas.
Nu-mi permit să aştept.
Asta e oraşul tău, Percival.
Sau cunoşti numai uşierii şi liftierii?
Ce ai găsit în apartamentul lui Gascoigne?
Nişte mărci germane.
Paşapoarte în alb, vize de călătorie,
şi o fotografie cu voi doi, de acum câţiva ani.
Nu ţi-am spus, că eram prieteni?
- Nu. - Nu?
Probabil că am uitat.
Ia-ţi haina, dragă!
Mergem la o plimbare.
Uite, toţi suntem expuşi de lista aia.
O fi mişto să salvezi lumea,
dar obiectivul meu principal e să rămân în viaţă.
Conduc postul din Berlin de mai bine de 10 ani.
Să ştii, că sunt singurul de aici care te poate ajuta, să obţii lista aia.
Da, ţi-am citit dosarul. Chiar şi dosarul câinelui tău.
Aşa că, să încetăm cu prostiile, bine?
Cu tot jocul ăsta cu mahmureala, cu „nu ştiu unde-i sus, şi unde-i jos”
nu o să mă fraiereşti.
Nu am deloc încredere în tine.
„Este o plăcere dublă să-l înşeli pe escroc”.
Niccolo Machiavelli.
Era pe raftul tău.
- Doamne. Cred că te iubesc. - Păcat.
Dacă Percival spunea adevărul despre Bakhtin,
trebuia să aflu, ce ştiau ruşii.
CENTRAL CAFÉ ŞI RESTAURANT
Stoli cu gheaţă.
Bună seara, domnişoară.
Nu vorbesc germana în seara asta.
Eşti englezoaică.
Sperai să fiu suedeză?
Foarte impresionant.
Asta nu poate fi singurul tău talent.
Talentele pot fi supraapreciate.
Dar devotamentul şi loialitatea sunt foarte rare în zilele noastre.
Toţi cei de aici caută ceva.
Tu ce cauţi?
La urma urmei,
nu ai spune că în adâncul nostru toţi căutăm acelaşi lucru?
Te las singură doar o clipă
şi deja ai un admirator.
Domnule, trei nu sunt mereu o gloată.
Dar în seara asta sunt.
Femeile franceze...
Cum rămâne cu britanicii?
Poate că putem face un fel de aranjament.
Nu ne-am mai văzut de multă vreme,
şi avem mult de recuperat.
Singure.
Doamnelor, Berlinul e un loc mic.
Sunt sigur, că ne vom mai întâlni.
Îmi pare rău.
Arătai de parcă aveai nevoie să fii salvată.
Apreciez gestul, domnişoara...
Lasalle.
Delphine Lasalle.
Mă bucur de cunoştiinţă.
Cu ce treburi pe aici, Delphine?
Sunt traducătoare cu normă redusă, care vrea să fie poetă.
Sau poate o vedetă rock.
Prietenul meu are un club în apropiere.
Nu vrei să-l vezi?
- Acum? - Sigur.
Nu pot.
Ei bine, îţi las oricum adresa.
Ne întâlnim acolo mâine seară?
O să vii?
Poate?
Eşti nemiloasă.
Da...
David Hasselhoff e în oraş.
Ce noroc pe capul nostru!
Berlinul e chiar un oraş osândit.
Ceasul dumitale este gata.
Este pe tejghea în acel plic.
Cred că o să găsiţi legătura mea foarte utilă.
Ceasul dumitale este gata.
Este pe tejghea în acel plic.
Cred că o să găsiţi legătura mea foarte utilă.
Est-germanii au luat cu asalt ambasadele vest-germane
din Cehoslovacia la începutul acestei săptămâni,
după ce guvernul ceh a deschis punctele de control în faţa refugiaţiilor,
lăsând în urmâ mai multe întrebări.
Una ar fi, cât va mai rezista guvernul est-german
acum, că „trabantiştii” îşi continuă periplul lor spre vest.
Bakhtin şi lista nu apăruseră încă în vest.
Trebuia să iau legătura cu noul meu contact,
şi să aflu, la ce mă pot aştepta în partea de est.
Trebuia să solicitaţi un permis de vizită.
Cu ce vă ocupaţi?
Consultanţă juridică.
Dacă nu vă întoarceţi până la ora şase,
veţi fi arestată. Aţi înţeles?
Am înţeles.
Nu sunt prea convins de povestea ta.
De ce nu te-ai folosit de relaţiile lui Percival din est?
Mi s-a spus...
să nu am încredere în nimeni.
Alo?
Nu sunt sigur, dar cred că ea este.
Se îndreaptă spre Alexanderplatz.
Aduceţi-o la mine.
- Încolo! - Am înţeles.
Tu vii cu mine!
Eşti nebună?
Vrea doar să vorbiţi.
Plecaţi de aici!
Ai întârziat.
Şi ai fost urmărită.
Am întârziat, pentru că am fost urmărită.
Am scăpat de ei acum 20 de minute lângă Piaţa Republicii.
Reputaţia te precede.
Eşti sigur că asta e locul cel mai bun pentru întâlnire?
Ţine-ţi duşmanul aproape.
Acum sunt un accesoriu permanent pentru ei.
Ceasornicarul spune că există un mare interes pentru lista aia
pe piaţa neagră în aceste zile.
- Vreun semn de la Bakhtin? - Nu.
Personajul ăsta Satchel, creează îngrijorare de ambele părţi ale zidului.
Da...
Ce fel de reţea ai tu aici?
Sunt mulţi tineri nemulţumiţi
de partea asta a zidului.
Sunt ca un...
butoi cu pulbere.
Doar scânteia lipseşte...
Continuă să vorbeşti.
Vreau să vând un ceas.
Ce fel de ceas?
Unul extrem de preţios,
de cea mai bună calitate,
plin de secrete.
Te deranjează dacă verific marfa?
Da, mă deranjează al naibii de mult.
Spune-le potenţialilor cumpărători,
că Bakhtin este gata să facă afaceri.
Doamnelor, Berlinul e un loc mic.
Sunt sigur, că ne vom mai întâlni.
Îmi pare rău.
Arătai de parcă aveai nevoie să fii salvată.
Prietenul meu are un club în apropiere.
Nu vrei să-l vezi?
Nu credeam, că o să vii.
Stoli cu gheaţă?
Văd, că ai fost atentă.
Caut plăcerea în detalii.
Că veni vorba...
Muream, să te întreb ceva.
Să mergem într-un loc mai liniştit.
De ce ai pistol, Delphine?
Deghizarea ta nu este atât de bună, precum crezi.
Ştiu cine eşti. Lorraine Broughton de la MI6.
Şi eşti aici din cauza morţii lui Gascoigne.
Ce ştii despre Gascoigne?
Nimic.
Dar dacă cineva ucide ofiţeri aliaţi,
nu ar trebui să ne pese tuturor?
Orice este pe lista aia...
face ca oamenii să ucidă pentru ea.
E prima mea mea misiune în serviciile secrete franceze.
Sunt aici doar de un an.
Mi-e teamă, înţelegi?
M-am implicat în asta, pentru că părea incitantă.
Dar în Berlin nu a fost niciodată aşa.
Trebuia să devii o poetă.
Sau o vedetă rock.
Aşadar ai luat legătura cu un agent francez.
Evident.
De ce?
Credeam, că are informaţii pe care le-aş putea exploata.
Nimic mai mult.
Şi le avea?
Avea informaţiile, Lorraine?
Trebuie să-ţi spun ceva.
Are legătură cu prietenul tău Percival. El e...
Lorraine?
Avea informaţiile, Lorraine?
Ţi-a dat informaţiile?
Nu mi-a dat nimic.
Afurisitul de David Percival!
Mă urmăreşti?
Poate nu eşti un spion atât de bun, pe cât te crezi.
Asta a fost pentru James, nenorocitule.
Acum dă-mi lista aia afurisită!
A trebuit să-ţi transmitem un mesaj, Lorraine.
Erai de câteva zile în misiune şi n-aveai nici măcar un indiciu,
în schimb te-ai distrat de minune.
A trebuit să-ţi reamintim mersul lucrurilor.
Am primit mesajul.
Ce mai privelişte!
112 km de sârmă ghimpată,
310 turnuri de veghe, 65 de baraje auto,
40.000 de grăniceri, antrenaţi de sovietici şi înarmaţi din greu.
Cu toate astea...
circa 5.000 de cetăţeni est-germani au avut curajul să evadeze.
I-ai îngrijorat pe cei de la MI6, atât de mult,
încât au apelat la CIA, să-ţi scoată prostiile din cap.
M-a sunat Eric Grey.
Sigur că da.
Nu trebuie să-ţi reamintesc, că timpul trece.
Dacă chestia asta iese la iveală,
mulţi oameni buni şi muncitori,
bărbaţi şi femei curajoşi, vor fi omorâţi,
inclusiv noi doi.
Îţi jur pe Dumnezeu ca în ultimele zile îmi era groază, să mă trezesc dimineaţa.
Înţeleg severitatea situaţiei, domnule.
Precum şi importanţa timpului.
N-am venit până aici, ca să-ţi ţin un discurs de încurajare.
Aşa că o să trec la subiect.
Noaptea trecută te-ai întâlnit o femeie.
Delphine Lasalle e complet depăşită de situaţie.
În aceste condiţii nu mi-ar face plăcere să văd un ordin,
care nu este în interesul ei.
Nu este în interesul ei?
Ce vrei să spui cu asta?
Nu-mi insulta inteligenţa, Lorraine! Ştii foarte bine, la ce mă refer.
Sper să faci şi o fotografie.
Săptămâna viitoare lucrurile vor sta cu totul altfel.
ACEST TELEFON AR PUTEA SĂ-ŢI SCHIMBE VIAŢA!
Satchel a fost compromis.
PROFIL PERSONAL
SATCHEL AGENT DUBLU
Să ne întâlnim la barul Rough Trade, de pe strada Oranien.
Trebuie să vorbim.
Uită-te la toţi hedoniştii de aici!
Ca nişte femei frumoase, ce o iau razna. La dracu, ce-mi place!
Se spune, că Bakhtin a apărut din nou.
Poliţia l-a găsit cu o gaură în cap.
Oricum ar fi, trebuie să ne descurcăm cu „Spyglass”.
Dacă mă gândesc mai bine, nu are prea mult timp dincolo.
Prioritatea noastră este lista.
- Nu ne permitem să greşim! - Haide, zău aşa!
Nu e persoana cea mai de încredere, din câţi am întâlnit vreodată.
- Nici cel mai deştept. - Stai aşa, ai spus că nu l-ai întâlnit.
Am minţit.
Pretinde că a memorat întreaga listă.
E pregătit să facă „saltul”.
Crezi că a memorat totul?
În întregime.
Dacă ştiam mai devreme, mă ocupam în primul rând de „Spyglass”.
Cunoştinţele lui îl fac la fel de important, ca şi lista.
Îl puteam prinde în orice clipă.
Doar că Percival a decis să păstreze secretul,
punându-ne într-o situaţie precară.
Uite, cei de la KGB o să trimită nişte tipi furioşi peste „Spyglass”.
Nu mai putem avea încredere în nici una din vechile metode.
În zilele de azi, nu e atât de greu să treci graniţa cu maşina.
Ba da, dacă eşti căutat, aşa cum e „Spyglass”.
Trebuie să-l trecem dincolo personal, ca să fim siguri,
că e în siguranţă pe străzi.
Ne putem folosi de demonstraţia de mâine din Piaţa Alexander.
- E o nebunie! - Acei protestatari vor crea o diversiune grozavă.
„Spyglass” e omul meu. O să facem asta în felul meu.
Bine.
Dar ne folosim de relaţiile mele, ca să facem rost de acte.
În regulă.
Ne-am înţeles?
O să iau asta ca pe un da.
Vezi tu...
Am primit un telefon în acea seară de la David Percival, Lorraine.
Ne-a spus, că are lista.
Mai am nevoie de puţin timp, ca s-o împachetez.
Şi cunoaştea identitatea lui Satchel.
Sunt foarte aproape de Satchel.
Şi nimeni nu s-a gândit să-mi spună şi mie?
Hm?
Băga-mi-aş!
Ţi-ai adus mulţi prieteni.
Bakhtin a avut un mic accident.
Am auzit că a alunecat şi a căzut într-un piolet.
- Berlinul este o amantă crudă. - Mai ales pentru trădători ca Bakhtin.
Nu mai fii un comunist împuţit! Aveţi o problemă.
Da, ştiu. Ai afurisita de listă.
Suntem în tranşee de suficient timp,
ca să ştim, că Berlinul are propriile reguli.
Îţi pot da informaţii, care să echilibreze balanţa.
Te bagi sau nu?
Percival a încercat să mă tragă pe sfoară.
Eşti surprinsă?
Nu prea.
Relaţiile astea nu sunt reale.
Sunt doar mijloace pentru atingerea unui scop.
Când spui adevărul, arăţi diferită.
Ţi se schimbă ochii.
Mersi, că m-ai avertizat.
- Ce vrei să spui? - Că ar fi mai bine, să n-o mai fac.
De ce?
Pentru că într-o bună zi o să-mi aducă moartea.
TRECEREA INTERZISĂ PERICOL DE MOARTE
ESTUL
Ei bine, sunt impresionat.
Credeam că Merkel, e doar un barman bun.
Miroşi ca un ofiţer Stasi.
Rade-ţi mustaţa.
Foloseşte săpunul şi colonia. Sunt din vest.
Nu poţi lua nimic din est.
Merkel o să-ţi dea nişte haine.
Pe aici, d-le „Spyglass”.
Bremovych a spus, că trădătorul este în acea clădire.
Fiţi pe fază.
Trebuia să fie uşor.
Planul a fost bun.
Orice a mers rău, a fost pentru că aşa a vrut cineva.
Cineva din interior.
Ai fost trădată de un coleg agent?
Adică, de Satchel.
Ar fi ceva fără precedent?
După cum ai cerut.
N-o să ai nevoie de ăla.
E mai rău, dacă îI găsesc asupra ta.
Este totul pregătit?
Da, tot ce ai cerut.
Sunt gata.
Ce părere ai de cămaşă?
Nu mă omor după aşa ceva.
Dar pentru el, e perfectă.
Vino aici.
Priveşte, ca un om liber.
Pacifiştii din Berlinul de Est au organizat în această săptămână
o demonstraţie la Piaţa Alexander.
Ţi-a spus, că am memorat întreaga listă?
Da.
Poate nu sunt atât de valoros pentru unii,
iar alţii chiar mă vor mort, dar...
Ce alegere am?
Nu-mi foloseşti la nimic, dacă eşti mort.
Şi nu mi-am pierdut niciodată „pachetul”.
Ştiu.
Hei, hei, hei! Este familia lui.
Asta nu făcea parte din plan.
Face parte din planul meu.
Te rog...
Mă ocup eu de soţie şi de copil, tu te ocupi doar de „Spyglass”.
Nu ştiu, dacă am destule paşapoarte.
Percival,
băiatul vostru de aur.
Acum trebuie s-o asculţi pe mama.
Să fii o fată curajoasă.
Te iubesc.
Trebuie să plecăm.
Ne revedem în vest. Mult noroc!
Tocmai au părăsit clădirea.
VREM ALEGERI LIBERE
40 de metri şi se apropie.
Îi am în vizor.
Ce s-a întâmplat?
I-am pierdut!
Asta nu făcea parte din plan
Face parte din planul meu.
E plin de umbrele, nu văd nimic.
Nici eu.
Cine îi poate vedea? Raportaţi!
E prea multă lume. Nu o să meargă.
Pot să trag.
Ţinta este doborâtă?
Nu văd, nu văd, trebuie să ne mişcăm.
Lasă-te în jos.
Intră aici.
Trebuie să rezolv asta acum, sau nu vom trece niciodată dincolo.
- Nu vreau să mor. - Nu o să mori.
Rămâi aici.
- Contactează-i prin radio! - Încerc!
Mai repede!
E aici. Grăbeşte-te!
Târfă!
La naiba!
Încă doi. Mai sunt încă doi.
Aşteaptă!
Nu trage!
Du-te!
Trebuie să oprim sângerarea!
Căută orice...
alcool, cârpe.
Ia asta, târfă!
Cine-i târfa acum?
Staţi, ce căutaţi aici?
O clipă, vă rog.
Mâinile la ceafă!
La pământ!
Imediat!
Treci înăuntru.
Treci înăuntru!
Trebuie să mai lucrezi la germana ta.
E groaznică.
Ce mama dracului!
Pune-ţi centura!
La naiba! La naiba!
- Eşti în regulă? - Da.
Trebuie să...
- E foarte rece! - Deschide uşa!
Piciorul! E înţepenit!
- Nu pot să mişc... - Respiră!
... piciorul meu.
- Să luăm o pauză? - Nu.
Deci...
Da, cred că deja înţeleg totul.
Ţi-ai făcut un plan.
Şi ai dat greş să treci cel mai valoros lucru în partea de vest.
M-ai trimis într-un afurisit cuib de viespi.
Am fost demascată de KGB în clipa în care am aterizat.
Poate chiar mai devreme.
Dar tu ştiai asta, nu-i aşa?
Aveai îndoieli în privinţa lui Percival.
şi te-ai folosit de mine să fie demascat.
Suntem gata când eşti şi tu...
Eu sunt, eu sunt!
E mort. „Spyglass” e mort.
Dar tu eşti în viaţă.
Sunt interceptată de toţi.
Ştiau.
KGB-ul ştia totul.
Trebuie să trec dincolo.
Jan...
Am nevoie de maşină.
Bună ziua, domnule ambasador.
Mulţumesc.
Condoleanţele mele.
Mă aşteptam la mai mult din partea britanicilor, decât un rateu regal.
Ştiu. Îmi pare rău.
Stai puţin! N-ai cumva un agent Stasi la îndemână?
Nu unul cu memorie fotografică.
Trebuie să-l găsim pe Broughton, şi să ne înţelegem cu ea.
Avem nevoie de listă. Mai mult ca niciodată.
Broughton?
A reuşit să scape.
Înţeleg.
Ştii,
o italiancă frumoasă mi-a spus odată, „David...
nu mai poţi repara, ceea ce este deja stricat.”
Femeile sunt mereu în calea progresului, nu-i aşa?
Ceea ce nimeni din Germania nu credea posibil, s-a întâmplă în această seară.
Zidul se prăbuşeşte. S-a terminat cu zidul.
Oamenii au trăit cu zidul încă din 1961, şi...
cred că a venit timpul, să-l dărâmăm.
Zidul se clatină.
Ciocanele sunt în mâinile unor oameni,
care la construirea zidului nu s-au născut încă.
În spatele zidului soldaţii est-germani au încercat să-i oprească,
au fost aduse tunuri cu apă, dar vest-germanii au fost hotărâţi.
Un vest-berlinez stropea înapoi cu şampanie.
Ştii, dacă te-aş urmări, adică, aşa cum trebuie,
nu ai afla niciodată.
Este momentul pe care berlinezii l-au aşteptat vreme de 28 de ani.
Până şi est-germanii par bucuroşi.
O breşă simbolică în zidul care a costat sute de vieţi,
a separat familii, prieteni şi iubiţi, vreme de decenii.
Am găsit un microfon franţuzesc în haina mea, după moartea lui „Spyglass”.
Sunt convinsă, că a fost implantat de Percival.
A făcut să pară, că l-ar fi pus Lasalle.
Ce cauţi aici?
Trebuie să părăseşti Berlinul.
Neavând veşti de la tine, am fost îngrijorată.
Cât de naivă poţi să fii?
Noi am ales viaţa asta, Delphine.
Există o singură cale de ieşire.
Ce tot vorbeşti?
Ne-a tras pe amândoi pe sfoară.
Trebuie să pleci, până mai poţi.
Da?
Nu mă subestima, Percival.
Lasalle, ascultă-mă cu atenţie!
Habar nu ai cu cine ai de a face.
- M-ai tras pe sfoară. - Eu...
- Haide, aşa e jocul. - Îţi cunosc secretul, David.
Şi eu pot juca jocul ăsta mai bine decât crezi.
Percival a încercat să mă tragă pe sfoară.
Eşti surprinsă?
Nu prea.
Relaţiile astea nu sunt reale.
Sunt doar mijloce pentru atingerea unui scop.
Când spui adevărul, arăţi diferită.
Ţi se schimbă ochii.
Mersi, că m-ai avertizat.
- Ce vrei să spui? - Că ar fi mai bine, să nu o mai fac.
De ce?
Pentru că într-o bună zi o să-mi aducă moartea.
Trebuie să-ţi spun ceva.
- Are de-a face cu prietenul tău, Percival. - El...
La dracu!
Îmi pare rău, dragă.
Asta e jocul.
La naiba!
Sărbătoarea continuă pe străzi în această noapte.
Din clipa în care primul val de est-germani au trecut dincolo,
au fost stropiţi cu şampanie şi aclamaţi de mii de oameni.
Este clar. Acesta va fi una dintre cele mai dramatice zile ale Berlinului.
Est-berlinezii trec din ce în ce mai mulţi peste frontieră,
ce a fost închisă vreme de 28 de ani.
Vest-germanii dărâmă acest zid, care le-a mutilat oraşul şi îl escaladează.
Poliţia nu mai intervine.
Uniţi, toţi locuitorii Berlinului afişează acum simbolul păcii.
Mii de oameni privesc spre est şi scandează „Dărâmaţi zidul!”
Mai am să-ţi pun o singură întrebare.
Cine a câştigat?
Şi care a fost de fapt jocul?
Am crezut, că zidul n-o să mai cadă niciodată.
Revoluţia paşnică a germanilor
poate fi cel mai semnificativ moment politic şi economic din 1989.
Ne întoarcem după o scurtă pauză
cu cea mai controversată temă muzicală a anului, sampling-ul.
Este artă sau doar un plagiat? Rămâneţi aproape!
Ca să câştigi...
trebuie mai întâi să ştii, de care parte eşti.
În munca noastră,
răspunsurile corecte sunt uneori nişte găuri negre,
sau „a fi sau a nu fi”.
Duci lupta binelui, apoi te trezeşti într-o bună zi
şi îţi dai seama, că în jocul ăsta ai fost doar unealta diavolului.
Ce ironic.
La ştiri se va spune, că nu vor mai fii secrete.
Dar tu şi cu mine, amândoi vom şti, că asta nu e adevărat.
Lumea e condusă de secrete.
Oricine are lista aia, deţine puterea.
Şi fără asta eşti doar o altă ţintă afurisită.
Aşa că, ce am învăţat după tot acest timp?
După toate nopţile nedormite,
minţindu-mi prietenii, iubitele, până şi pe mine însumi?
Jucând acelaşi joc mizer în acest oraş mizerabil
plin de prieteni falşi, şi mincinoşi cu patru feţe?
Îţi voi spune, ce am descoperit.
Un lucru, un singur lucru.
Băga-mi-aş, ador Berlinul!
Nu trebuia s-o omori.
Dintr-o dată te mustră conştiinţa,
după tot ce ai făcut?
Ai observat, cum toţi cei de care devii apropiat, sfârşesc morţi?
I-ai dat lui Bremovych detaliile planului.
Le-ai cerut celor de la KGB să mă elimine.
- Da. - Ai fost prea laş, să o faci singur.
Mai degrabă prea deştept...
Dacă nemernicii ăia de la KGB îşi făceau treaba,
la ora asta eram în drum spre regină, să-mi facă laba.
Am citit lista aia.
Lorraine,
ai un rol important acolo.
Se pare, că ai fost o fată foarte rea.
„Spyglass” a fost o povară pentru noi toţi.
Nu puteam să risc să plece cu tine.
Unde este lista, David?
Nu o am.
E în drum spre MI6, unde îi este locul.
O să minţi până în ultima clipă?
Adevărul şi minciuna.
Cei ca noi, nu cunosc diferenţa.
Ba, cunoaştem diferenţa, David.
Doar că alegem să o ignorăm.
Nu-i aşa, tovarăşe Satchel?
Aşadar, asta o să susţii?
„E o plăcere dublă, să înşeli un escroc.”
Bine jucat.
L-ai ucis pe David Percival?
Actele sunt în regulă pentru repatrierea lui James Gascoigne şi David Percival.
Ai ucis şeful staţiei noastre, un ofiţer al Coroanei.
Sper să ai dovezi solide şi o explicaţie a naibii de bună.
- Cine eşti tu să mă judeci? - Eu sunt superiorul tău.
Superiorul meu...
Aici nu a trebuit să opresc niciun război.
Ci să-ţi salvez curul.
Nu puteai suporta ruşinea
crimelor pe care le-am comis în Războiul Rece.
Iar eu am fost suficient de proastă, să-mi pun viaţa la bătaie.
Ei bine... Asta ţi-e treaba, nu-i aşa?
Pe care am dus-o la capăt.
În ciuda eforturilor şi a incompetenţei tale,
eu am reuşit acolo, unde tu ai dat greş.
L-am demascat pe trădătorul tău, Satchel.
A primit de la mine, ce a meritat.
Un glonte.
Percival s-a întâlnit cu Bremovych cu o zi înaintea uciderii lui „Spyglass”.
Poate că putem face un fel de aranjament.
Să ştii că sunt singurul de aici care te poate ajuta să obţii lista aia.
Foarte impresionant.
Dar devotamentul şi loialitatea sunt foarte rare în zilele noastre.
„E o plăcere dublă, să înşeli un escroc”
Avem o înţelegere?
Cum rămâne cu britanicii?
- Ai încredere în Grey? - Nu.
Dar în C.?
C. e un rahat arogant,
care nu vede dincolo de marginea biroului său.
Percival era Satchel.
Unde este lista?
Unde este lista, Lorraine?
Nu ştiu.
Aiurea!
Prim ministrul o să aibă destule probleme din cauza asta.
Am decis să îngropăm toate astea, Broughton.
Misiunea ta nu a existat.
Această conversaţie...
nu a avut loc niciodată.
Te trimit în concediu, cu efect imediat.
Vom începe următorul deceniu odihniţi.
C...
Cu ce să mă îmbrac...
la ceaiul cu regina?
TREI ZILE MAl TÂRZIU PARIS
Tovarăşe Satchel!
Tovarăşe Bremovych!
Lista!
Ce fată de treabă.
Dă-mi voie!
În seara asta sărbătorim.
Pe bune?
Pentru o clipă am crezut, că vrei să mă ucizi.
Percival mi-a spus cine eşti.
Fii profesionistă...
şi stai pe folie.
Târfă!
Chiar ai crezut, că o să-ţi dau lista?
Înainte să mori, vreau să-ţi intre ceva în mintea ta primitivă.
N-am lucrat niciodată pentru tine.
Tu ai lucrat pentru mine.
Orice informaţie falsă, pe care ţi-am dat-o,
a fost o fisură în Cortina de Fier.
Orice informaţie pe care mi-ai dat-o tu,
a fost un glonte în arma mea.
Îmi vreau viaţa înapoi.
Călătorie plăcută.
Durata estimată a zborului spre Langley, 11 ore şi 37 de minute.
Suntem gata de decolare.
Să mergem acasă!
Asta sună bine.
Să mergem acasă.
Pupincurist?
Pe bune?
Mă bucur, că am fost convingătoare.
Traducere: Raiser, gordon82.