Traducerea și adaptarea: Adelin
Scuze. Aţi păţit ceva? O să-mi repar luni radarul.
Locuiţi în New York?
Eu da.
Lynn, uită-te! Nu te-am observat acolo.
Nu ai pic de ruşine.
- Femeia aia era gravidă în luna a şasea. - Tocmai de aceea am flirtat cu ea.
I-am făcut ziua fericită. Am făcut-o să se simtă foarte bine.
- Deci, era neconsolată, aşa e? - O consolez eu.
- Bine, bine. Dar cealaltă femeie? - Era oarbă.
- Oarbă?! - Oarbă... ca dragostea.
Deci, cum rămâne deseară? O să ne vedem? Să vin la restaurant?
Nu e bine deseară. Sunt aşa de ocupat în seara asta. Nu cred.
- Poate că o să vin să-ţi fac o surpriză. - De fapt, nu-mi plac surprizele. Nu.
Haide...
Caut un peşte-bas chilian.
- Nu e pe bufet? - Nu. Nu văd nici un peşte.
O să-l omor pe nenorocitul ăla! Fakir! Mi-ai mutat peştele?
Cu tine vorbesc. Mi-ai mutat peştele?
Oare să fie ăsta de aici, deghizat în om de servici?
Om de servici! Alt nenorocit, Gluckman, care-şi mai spune şi omul-peşte.
- Şefule, mă enervez. - Te aprob. Netto? Avem probleme!
- Da, şefule. - "Bouillabaisse"?
- Gata în 20 de minute. - Vasul ăsta e gol.
- Vasului îi lipseşte "bouillabaisse" - ul. - Fakir! Ce ţi-am zis eu?
- Ai o clipă liberă, şefule? - Mda. Unde s-a dus?
- Gustă-l. - "Tumeric".
- Nu e "tumeric"! - Cât? Trei sau patru?
- Patru. - Ai dreptate. Perfect. Felicitări!
Vă rog. Am venit să-l văd pe Will.
Bineînţeles.
Ştiu, m-am prins, m-am prins.
Ce s-a întâmplat cu Lynn?
Cred că am terminat cu prăjitura asta.
Aprinde cuptorul. Avem cocă proaspătă de copt, care aşteaptă la uşă.
Sunt un băiat bun, aşa e?
Mă port frumos cu personalul. Îi tratez bine. Asta e cumva o greşeală?
Pentru că, de cum s-a ivit prilejul, unul din ei a sărit peste cal şi a povestit...
- lucruri intime din viaţa mea. - Dacă nu m-aş simţi ca şi cum...
le-aş conduce pe aceste biete femei în braţele măcelarului...
şi, dacă eşti avizat nu contează?
Nu. E ca într-o tragedie antică, nu-i aşa?
Băieţi, am veşti proaste. Vă dau afară...
pentru ca alţii să poată mânca. Uitaţi notele de plată.
Vestea bună este că băutura la bar e din partea mea. Tommy?
- Am înţeles. - Mulţumesc.
Doamnă, ce-o să mă fac cu tine? Mă dai gata.
- Noi? Haide! - Ce ziceţi dacă vă mut pe terasă?
Pe terasă?
Înainte ca barmanul să-şi părăsească nevasta.
- Oricum divorţam de ea. - Abţine-te, Tommy.
Eriko...
Eşti prea ocupat?
E o nebunie în seara asta, o casă de nebuni.
- Poţi să petreci cu mine 2 minute? - Desigur.
În regulă, o să revin.
Încălzirea e pornită. Billy? Încălzirea o să meargă tot timpul?
Am adus asta iar şampania trebuie să sosească din clipă în clipă.
Mulţi ani trăiască...
Mulţi ani trăiască Charlote...
Mulţi ani trăiască...
E totul în regulă? Vin înapoi mai târziu.
- În sfârşit. Îmi pare rău. Eşti bine? - Acela e Will Keane? Cu siguranţă.
Nu s-a schimbat deloc. Nu cumva ai făcut un târg cu diavolul?
- Î mi pare rău, ne cunoaş... - Haide. Sunt Dolores Talridge.
- Dolly? Nu pot să cred... - Ai grijă la cocktail.
- Dumnezeule... - Ştiu.
- Timpul a lăsat ceva urme. - Nu, nu te prosti. Arăţi minunat.
Will... scuteşte-mă de linguşeli.
Dragă, te simţi bine? Eşti verde la faţă ca spuma de mare.
N-am nimic. El e.
- Ce vârstă are? - Cui îi pasă?
Dacă e tot atât de bogat, s-ar putea să ai parte de o dispută.
Vreau să vă fac cunoştinţă cu un vechi amic de-al meu. E irezistibil.
E Will Keane. si e proprietarul acestui loc exagerat de scump.
Scump? Nu pot să cred ce-ai spus... Unde mai poţi găsi nişte salată...
...de sfeclă sub 35 de dolari?
Mi-a plăcut peştele-bas chilian. Sunt Shannon.
- Shannon. Mulţumesc. - Eu sunt Simon.
- Bună, Simon. - Încântat de cunoştinţă.
Şi eu. Pot să întreb a cui zi este?
Sărbătorita se întâmplă să fie nepoata mea, Charlotte.
Nu cummva e fiica lui Katie?
Ba bine că nu. Are ochii lui Katie, nu-i aşa?
Şi talentul ei! Ai uitat.
Ştii că acest copil a făcut din nimicuri toate aceste pălării?
- Sunt minunate. - Apoi pe mea a făcut-o mai serioasă.
- Drăguţ, aşa-i? - Foarte elegant.
- Nu e divin? - Nu glumeşti când spui asta?
Te-am minţit eu vreodată?
Nu, e minunat. Ai făcut o treabă minunată.
Vorbeşti cumva?
- Mulţumesc. - Deci, eşti fata lui Katie.
- Împlineşti... - Douăzeci fix şi niciodată sărutată.
Nu, nu mă păcăleşti. La mulţi ani, Charlotte.
- Mulţumesc. - Mă bucur că te-am revăzut, Dolly.
- Şi eu, Will. - Aşează-te aici. Aşa, gata.
- Mi-a părut bine să te văd. Pa. - Mi-a furat bătaia inimii.
- Sau, pe-a ta? - Eu cred că pe-a mea.
Este drăguţ, dar este puţin cam bătrân pentru Charlotte.
- Este pur şi simplu fabulos. - Cum l-ai cunoscut?
În Newport. Este un vechi prieten al mamei tale.
Mulţumesc, Melissa. Noapte bună.
Când Will Keane face cunoştinţă cu o minoră, ştiu ce se va întâmpla.
Nu este minoră. Are 22 de ani.
- O cunosc pe bunica ei. - Spune-mi că nu-i vei da întâlnire.
Bunicii ei? I-am promis că nu o voi atinge niciodată pe acestă fată.
Ştii ce nu e în regulă la oamenii ca tine? Prea mult sex. Slăbeşte creierul.
- Am ajuns. - Nu-ţi mai face atâtea griji.
Eu sunt de partea ta. Sunt băiatul bun.
Îmi pare rău. Eu mă topesc de cel puţin 3 ori pe săptămână.
- Este fericit că sunt afară din joc? - Ei nici măcar nu s-au uitat la el.
- Ai auzit? Ei nu se uită la tine. - Vei face asta nu-i aşa?
Ce se întâmplă cu voi doi?
Am zâmbit la fata aceasta şi ea s-a înroşit din cap până-n picioare. De ce fac asta?
Las-o baltă. Ai fi în stare să ucizi ca să fii în poziţia aceasta.
- Gata curvo, sunt pregătită. - Nu eu!
- Putem începe cu "bună dimineaţa"? - Dumnezeule, îmi pare rău. Cine este?
Ghiceşte.
- Tu? - Presupun.
- Cine ai crezut că a fost? - Prietenul meu, Simon.
Întotdeauna mă sună dimineaţa după ce mănânc.
- Vrei să vorbeşti cu bunica mea? - Nu, te-am sunat pe tine.
- Pe mine? - Am o mică problemă.
M-am gândit că tu poţi să m-ajuţi. Voi avea o întâlnire. Una din acelea...
cravată neagră, haine pompoase, chestii obositoare.
Vreau să faci o pălărie... pentru mine. De fapt, nu pentru mine, ci pentru
prietena mea.
Eu nu port pălării, cu excepţia jocurilor de yankei.
Problema este că nu ştiu numărul ei la pălărie şi nu vreau să o întreb...
- Deoarece este o surpriză. - Este femeia cu care ai fost aseară?
Nu.
Deoarece are un cap incredibil de mic.
Aceasta poate justifica conversaţia destul de limitată.
Eu întotdeauna le pun o bandă ajustabilă.
- E perfect. Minunat. - Este riscant să o fac aşa.
Poţi să o faci. Viaţa îi răsplăteşte pe acei puţini curajoşi. Poţi să o faci.
Poţi să îmi dai un punct de inspiraţie?
Ca de exemplu?
De exemplu, o imagine. Pălăria asta este ca...
Este ca linia şoldului unei femei.
- Bine. - Când va fi gata?
- Să zicem... două săptămâni. - Excelent!
- Ţi-o voi da până joi la ora 4. - Bine. Wow!
Încă un lucru...
- Ai spus "wow" îngrozitor. - Ştiu.
Acum ai mai crescut.
- Când va înceta asta? - În curând.
- Ne vedem joi. - Bine. Pa.
Wow.
- Mikey, cum faci? - Nu înţeleg.
Eşti matinal, nu-i aşa?
În ploaia asta e mai bine să fii în siguranţă întâi
şi după aceea să îţi pară rău.
Will Keane?
Se duce la o petrecere mişto diseară.
La etajul 24. Voi ţine liftul pentru tine.
Tony, acesta nu a fost un as Parmesan din Froman's...
Tony, aceasta a fost mai mult decât un Pepperino din Scarsdale...
Cunosc diferenţa!
Diferenţa este preţul.
- Ai întârziat. - Ştiu.
Îmi pare rău. Am încercat să iau un taxi dar n-am putut. Am luat metroul şi...
Da, da, este în regulă.
Care este atuul frumuseţii dacă nu faci bărbaţii să aştepte?
De fapt...
Sunt dezamăgit. Eu mă gândeam la cel puţin o jumătate de oră întârziere...
- Pot să plec şi să revin. - Prea târziu.
Deci, ce mi-ai adus?
- Probeaz-o. - Sunt udă.
E în regulă. Hai! Pune-o pe cap.
Trebuie să ţi-o imaginezi pe prietena ta.
Aceasta este linia şoldului unei femei?
- Este? - Da.
- Ce păcat. - De ce?
- M-a lăsat baltă. - Cine?
Prietena mea. M-a sunat acum o oră. A spus că are febră.
Sună mai mult a sughiţ.
- Deci, vrei să spui că nu te vei duce? - Singur? Nu, nu...
Decât dacă...
Ce?
Nu... nu...
- Stai, nu... aşteaptă... - Nu. Las-o baltă.
Nu aştept! Ce zici?
Nu ştiu. Nu ştiu.
Vrei să mergi, nu-i aşa?
Nu. Uită. Mulţumesc.
Mulţumesc foarte mult.
Este doar...
- Tu ai sughiţuri! - Glumeşti? M-aş fi dus
cât ai bate din palme.
- Eşti mirific! - Da?
O, dragă...
- Trebuie să fiu eu. - Trebuie.
- Crezi că sunt prea bătrân pentru tine? - Nu, eu colecţionez antichităţi.
Sau este una către care aspir.
Apreciem asta.
Aş vrea să merg, dar sunt un dezastru.
Eu cred că puţin fard şi puţin rimel, te vor face ca nouă.
Vrei să vezi rochia?
Rochia?
Sunt curios. Ce te-a făcut să alegi restaurantul meu pentru petrecere?
A trebuit să aleg un loc pentru petrecerea mea. Am citit articolul acela despre tine.
- Ziarul! - Ziarul.
- Este aşa de jenant. - Nu, mi-a plăcut.
Tu nu dansezi. Tu pluteşti.
Tata m-a învăţat.
Obişnuiam să-l calc pe picior.
Şi mama a fost o mare dansatoare.
Dar, tu ştii asta. Poate.
Am dansat împreună de câteva ori.
Acum dansezi cu mine. Cât de ciudat ţi se pare?
Era foarte deosebită.
Am avut nişte părinţi minunaţi. Am avut noroc.
Facem asta?
Gata!
- Vrei ceva de băut? - Da, şampanie, te rog.
Îţi aduc una. Aşează-te la masă. Voi veni şi eu într-o secundă.
A trebuit să vin. Lucrez la muzeu. Care este scuza ta?
- O întâlnire... oarecum. - Cu Will Keane, nu-i aşa?
- Da, îl cunoşti? - Numai după reputaţie.
- Eu sunt Lisa Biloy. - Eu sunt Charlotte.
- Mi-a părut bine. - Şi mie.
Cum este?
La dracu', am văzut un mare donator cum pleacă. Trebuie să plec.
- Distrează-te. - Da, şi tu.
- Am venit. - Mulţumesc.
- Cine era? - Lisa... nu ştiu cum.
- Este pentru... - Noi!
Unele vedete se transformă în nişte modele recunoscute.
Următorul pas este acela... rapid... tu cunoşti oamenii...
în interior. Şi dacă este o femeie... este o poveste de dragoste.
Uită asta. Este doar...
cauza efectului major al răcorii îl cunoşti bine la început...
şi se va întâmpla în final.
Ce îmi place la tine este că te găsesc... complet nemaipomenită...
şi până acum, total neprevăzută.
Doamne! Trebuie să fie o uşurare.
Ce?
În final ai rostit acest discurs către o femeie şi va trebui să-l aplici.
Deoarece, din coincidenţă, eu sunt toate aceste lucruri pe care le-ai spus.
- Da. - Şi poate şi mai mult.
Profesorul meu de yoga m-a numit "unicat".
- Cum? - Un unicat.
Un unicat. Este un om foarte înţelept. Eşti sigur că nu râde de tine?
E o femeie! Tu eşti ceea ce ea ar numi "tipic".
- Serios? - Da! Serios.
Şi pot să ţi-o dovedesc. Vrei?
- În regulă, încearcă. - Bine...
Vino aici.
Vorbesc serios.
Mai aproape.
Mai aproape...
E suficient?
Da. Speram ca gravitaţia să facă restul.
Poate sunt un "tipic".
Mai bine hai să mergem.
Eu pot să miros ploaia.
Când am învăţat să fac asta?
Ce vom face, Will...
cu această clipă în care suntem?
Arăţi vinovat.
Mă gândesc.
- Ţi-e foame? - Da.
Ţi-a mai spus cineva vreodată despre proastele maniere...
Să priveşti fix la o fată în timp ce ea mănâncă ca un porc?
Nu este corect.
Tu... Tu eşti...
Tânără.
Da, şi eu sunt...
Bătrân.
- Mai bătrân. - Mult mai bătrân.
În regulă, mult mai bătrân.
Ideea este... eu pot trece peste asta, dar îmi placi cu adevărat.
Vreau să fiu limpede de la început, ca să nu fie confuzii mai târziu, da?
Ce vreau să-ţi spun este că...
tot ce pot să-ţi ofer...
este aceasta... ceea ce avem acum. Nimic mai mult.
Până se va sfârşi.
Ce vreau să spun este că..
nu avem viitor.
Ştiu.
Mi-e rău.
Ce vrei să spui?
Este inima.
Nimeni nu s-a gândit că va dura mult.
Puteam să nu îţi spun, dar...
Îmi placi cu adevărat.
Am vrut să fiu clară chiar de la început...
deci nu a fost nici o şansă pentru o confuzie ulterioară.
Este femeia perfectă. Tânără, frumoasă şi cu viitorul în faţă.
- Nu este amuzant, John. - Ştiu că nu este. E trist.
- Este aşa de tânără. - Nu, voiam să spun că tu eşti trist.
Chiar şi aşa, cât de departe poate merge? N-ar trebui să faci asta.
- De ce nu? - Deoarece ea nu este marea mea "lovitură".
Ea nu se comportă ca ca şi când eu aş fi marea ei "lovitură".
Nu se comportă aşa deoarece tu te uiţi la ea.
Mă uit la tine şi văd că nu-nţelegi nimic. Nu este un lucru potrivit.
Bine... voi pune capăt poveştii ăsteia.
Nu ştiu.
Ia gândeşte-te! Ce vrei să fac?
Nu ştiu. Poate este un lucru bun. Poate va face o fată tristă fericită şi
un bărbat disperat să gândească. Oricum ar fi, un singur lucru:
poartă-te frumos cu ea.
Ce vrei să spui cu "disperat"?
Poartă-te frumos cu ea.
- Ei bine... ca să vezi! - Ei bine...
Va coborî într-o clipă.
Este sus, poleieşte crinul, aşa se spune.
- A venit! - Vin imediat!
Acum, haide. Intră.
Astea sunt pentru tine, Dolly.
Mulţumesc foarte mult.
Sunt foarte "iubitoare".
Nu sunt... drăguţe?
Vrei ceva de băut?
- Da, desigur. - Whisky?
- Simplu, te rog. - Tipul meu de bărbat.
Scuzaţi dezordinea. Servitoarea mea a murit acum 14 ani...
Şi mi-a fost imposibil să o înlocuiesc.
Ce pot să spun, Will? Timpul este un hoţ.
Într-o zi, o să fii bogat ca un arab.
A doua zi, vei fi norocos dacă îţi vei permite să mănânci alune.
Amuzant. Cei mai mulţi sunt tineri pentru ce? Pentru un minut şi jumătate?
Nu Katie. Katie va fi tânără întotdeauna.
Aşa va fi şi soţul meu.
Mă consolez cu ideea asta uneori.
Cine se gândea ce vremuri vor veni pentru ea.
Îmi pare rău. Mi-a venit să urlu după accident.
Apoi, pe cealaltă parte...
Timpul este îndrăgostit de unii oameni.
Ca tine, de exemplu.
Arăţi exact la fel!
- Te rog... - Chipeş ca-ntotdeauna.
Iar la şiretlicurile tale vechi... semeni cu mine.
- Ascultă, Dolly... - Las-o în pace!
Este bolnavă.
Will, într-adevăr este bolnavă.
- Despre ce vorbiţi? - Nimic.
Despre cât de mult semeni cu mama ta, asta-i tot.
Da... Da, tu semeni.
Eşti gata?
Da. La revedere, Dolly.
N-o asculta.
Distracţie plăcută!
Uită-te la partea bună a lucrurilor. Dacă n-aş fi fost bolnavă...
N-o să meargă. Nu există nimic care să ne poată alătura.
Nu suntem făcuţi unul pentru altul.
Nu suntem făcuţi deloc unul pentru altul. Ştiu. Eu puteam să-ţi fiu tată.
Eu prefer unchi.
Crezi că putem să ne descurcăm cumva?
Ţi-e frică de faptul că s-ar putea să simţi ceva?
Ei, aşa s-ar părea.
Poate fi adevărat, şi amândoi ştim că aşa-i mai bine.
Nu ar fi corect să te amăgeşti...
deoarece, într-un an sau poate...
Voi fi doar o poveste tristă pe care o vei folosi să cucereşti alte femei.
Asta este o caracterizare patetică.
Nu ştiu. Nu accept asta.
Mirosul adevărului.
"O lume, nu pot să te ţin pe tine aşa aproape!"
"Vânturile tale, deschid ceruri cenuşii!"
"Ceţurile tale, care se reped şi dispar!"
Este ca ploaia. Vrei o ceaşcă de cafea, şi apoi să mergem în partea de vest?
Nu, nu. Abandonezi universul...
şi pe mine pentru o cafea? Nu, hai să n-o facem. Să nu facem lucruri aiurea.
Nu putem vorbi despre faptul că tu eşti bolnavă?
Sunt aici, acum.
Să vorbim despre tine.
- Ei, haide, 49 de ani... - 48!
Bine, 48 de ani. Hai, spune-mi despre asta. Spune-mi.
Te uiţi la mine într-un fel în care nu prea îl merit.
Atunci, merită-l.
Merită-l, te rog.
Ce vrei să fac?
Sunt al tău. Ce este asta?
Ce faci?
Îl păstrez.
- Este ceasul meu. - Da.
- Când o să-l recapăt? - Când vei uita că este la mine.
Amestecă asta puţin...
Scuze...
Ce?
Mama ta obişnuia să facă asta.
- Serios? - Da.
Uite cum ne-am întâlnit. Eu eram un ospătar...
la Beach Club. când am trecut cu o tavă, ea a furat salata.
Ce altceva a mai făcut?
Ce vrei să spui?
Nu ştiu. Lucruri mărunte.
Îşi mânca îngheţata cu furculiţa.
- Serios? - Pe bune. Da.
Scria nişte scrisori minunate...
Dar nu putea face vrăji.
A fost o democrată înrăită dar de un incredibil snobism.
Fredona tot timpul.
Stephen Stills a fost cântăreţul ei favorit.
Cine?
Nu contează.
Şi, altceva?
Privind vremurile... a fost de fapt...
foarte onestă. Cred că o dată a încercat să ia ceva droguri.
A fost odată un chelner care i-a dat o tocană maronie.
L-a umplut de tocană din cap până-n picioare.
Râdea exact aşa.
Cuvintele şi poezia îi plăceau foarte mult.
Era un "unicat".
Bine, băieţi.
Ce ziceţi de un toast?
Bun venit pentru Charlotte!
Bine ai venit!
Noroc! Mulţumesc, băieţi.
Ştii, spune că sunt nebună... dar pot să jur că prietenii tăi mă plac mai mult...
- decât pe tine. - E posibil.
Prietenii tăi cu siguranţă mă plac mai mult.
Ce vrei să spui?
Că eu sunt drumul înainte în cursa dragostei.
- Ce? Dragostea nu este o competiţie. - A noastră este.
- Dragostea noastră? - Da, alergăm după ea, nu-i aşa?
De ce nu?
- Bine, vreau să-ţi spun ceva. - Ce?
Niciodată nu am avut o întâlnire pentru a profita.
- Serios? - Da.
Sunt genul care nici nu se gândeşte la aşa ceva.
- Am făcut pălăria aia pentru mine? - Da.
- Ai cumpărat rochia aia pentru mine? - Da.
Ai făcut toate acestea ca să poţi să-mi furi o îmbrăţişare şi să mă pui
pe gânduri?
Da.
Înainte de toate, ai gusturi minunate deoarece rochia aceea a fost uluitoare.
- Mulţumesc. - În al doilea rând, nu trebuie să minţi.
Dacă voiai să mă seduci, tot ce trebuia să faci, nu era decât să mă întrebi.
Asta nu este seducţie, asta este rugăminte.
Apropo' - nu ştiu de ce - dar femeile par să iubească ideea de a fi minţite.
Nu există minciună, iar mai târziu vei auzi numai adevărul.
Iat-o din nou, ieşind la rampă şi zdrobindu-mi inima.
Tocmai mă place mai mult.
Eşti concediat.
- Haide, este doar... - Nu! Au! Au!
Nu-mi vine să cred!
Respiră, respiră.
Respiră... te simţi bine?
Nu ştiu exact. Neuroblastoma este o înmuiere malignă a ţesuturilor,
dar nu un cancer.
Cele mai multe apar în copilărie. Foarte rare la adulţii tineri.
În cazul Charlottei... tumoarea este în cavitatea toracică.
Se dezvoltă rapid, este demonstrată rezistenţa la ambele tipuri de radiaţii...
şi la chimioterapie.
Ce alte alternative de terapie ar mai fi?
Medicina orientală...?
Nu renunţaţi aşa uşor.
Charlotte este expertă în aşa ceva.
Eventual, poate fi tratată pentru durere.
Presupun, ca ultimă alternativă... operaţia poate deveni opţiune.
Dar e riscant. Aşa riscant încât Charlotte a semnat o directivă...
interzicând operaţia, sau altă formă...
de intervenţie chirurgicală eroică.
În regulă.
Aveţi vreo idee... despre timp?
Un an. Poate un an, în cel mai fericit caz.
Cu adevărat încântătoare, nu-i aşa?
Cum se face că faţa ta apare pe banii cambodgieni?
- Eşti bine? - Da, mulţumesc.
Incredibil!
Nu seamănă exact cu... ceva ce a purtat...?
Cine?
"Sper că e un lucru cu pene Ce se cocoaţă în suflet."
Woody Allen?
Emily Dickinson! Unicul şi cel mai mare poet întotdeauna! Porc retardat!
Fiecare avem domeniile noastre. Eu mă pricep la mâncare.
De ce nu mă întrebi despre mâncare?
De când te pricepi tu la mâncare? Ce este mâncarea?
Hrana... Mâncarea este singurul...
lucru frumos cu care într-adevăr te hrăneşti.
Este un citat?
Citat din mine.
- Mă scuzaţi! - Da?
Femeia care tocmai a trecut pe aici şi a intrat pe uşă...
- Da? - Nu este Lisa, nu-i aşa?
- Da. - Lisa Tyler?
Da.
Puteţi să...?
Nu. Mulţumesc.
- Salut. Intră. - Arăţi minunat.
- Unde sunt fetele? - Sunt sus.
Mă duc să le salut.
Eşti un câine. Bărbaţii!
Este plin... în bucătărie.
Unu, doi, trei, Pleacă!
Ricky, nu râde, altfel vei primi muci în apă.
- Muci? Ce înseamnă muci în apă? - Pot să-ţi aduc un os sau ceva?
Nu muşca nimic! Ăsta nu este un măr.
Ghiceşte cine?
- Este Albă-ca-zăpada. - Nu.
- Scoate-ţi mâinile de acolo. - L-am prins!
- Avem un campion! - Lasă-mă să-ţi dau o idee.
Eu am fost cel mai frumos lucru care ţi s-a întâmplat vreodată.
- Eu nu pot fi Lynn McHale. - Doamne! Eşti într-adevăr răutăcios!
Lynn! Nu-mi vine să cred!
- Unde sunt copii? - Sus, în camera lor.
Continuaţi să căutaţi merele acolo.
- Încă o dată! - Te rog...!
Dar când am terminat, îmi promiteţi că vă îmbrăcaţi direct în pijama?
- Da. - Îmi promiteţi?
Care din ele?
Eu ştiu, "Fluturii".
"Doi fluturi... au ieşit noaptea..."
"Şi au valsat dansul fluturilor..."
"Apoi au păşit chiar pe soare... odihnindu-se pe o rază."
"Şi împreună au zburat... deasupra unei mări strălucitoare."
"Totuşi, până acum, în nici un port..."
"nu s-a auzit de ei..."
În zilele noastre, căutaţi după mere...
poate acolo sunt nişte monezi înăuntru, dar...
mănâncă mărul! Animalele tale mici, au furat moneda şi au fugit pe uşă.
- Au fugit prin crăpătură. - Este clar.
- Unde este căţeluşul meu drăguţ? - Cred că este sus.
- Aici erai. - Salut.
Tocmai am urcat să verificăm acoperişul...
- Copii s-au culcat. - John a făcut o treabă minunată acolo.
Lynn, vreau să ţi-o prezint pe Charlotte.
- Îmi pare bine să te cunosc. - Şi eu la fel.
Ceva îmi spune că eşti supărată pe mine.
Ce anume?
Mă gândeam doar, dacă...
Dacă tu ai făcut sex cu femeia aceea?
Cu Lynn? Vreodată?
Răspunsul la această întrebare este mai mult decât evident.
Este o veche prietenă de-a mea.
- Tu ştiai asta. - Am vrut să spun... în seara aceasta.
Pe acoperiş. Tu vorbeşti serios?
Tu eşti serios. Nu! Nu, desigur nu.
Înainte de toate, nu este... nu este chiar genul meu. În al doilea rând...
Ai o prietenă.
Asta nu trebuia să spun eu?
Cu cât Lynn merge mai departe, de ce aş face asta? Nu are nici un sens.
Ştiu. Am vrut să spun... Acesta este lucrul la care mă gândeam...
Suntem... aşa de fericiţi... Care putea fi motivul lui?
Mă gândeam, Doamne! Dacă o făcea, după aceea tu arătai cel puţin... vinovată.
Şi tu nu. Tu pari cu totul relaxat.
Tu pari mai mult decât relaxat... Asta înainte ca petrecerea să înceapă.
Ei bine... gata.
Dar, tu eşti un afemeiat.
Tu ai fost un afemeiat.
- Ce înseamnă asta mai precis? - Am ajuns.
Asta înseamnă un tip care a făcut sex cu o mulţime de femei
şi este un mincinos excepţional.
Da. Dar în cazul acesta nu am nici un motiv ca să mint. Nu s-a întâmplat nimic!
Este ceva ca şi cum m-aş simţi rănită... în inima mea.
Este la fel cum simt fiecare bătaie a inimii.
Voi şti dacă ai minţit.
Dumnezeule!
Dumnezeul meu!
- Vrei să opreşti, te rog? - Nu face asta.
- Charlotte! Charlotte! - De ce?!
Ascultă, eu niciodată nu am pretins că sunt... ceea ce nu sunt.
- De ce?! - De ce?!
Ei bine... în fine. De ce? De ce?
Deoarece aşa am simţit.
Deoarece nimic nu m-a oprit!
Dar dragostea?
De ce trebuie să fi aşa de geloasă?! Nu a fost nimic.
Nu a fost nimic! Adică nimic!
Dacă aş putea fi altfel... Chiar aş fi.
Dar dragostea?
Ştii ceva?
Totul a fost greşit. Asta a fost o greşeală, chiar de la început.
Tu eşti un copil... Eu sunt un afemeiat.
Puteai să faci altceva mai bun cu ultimul tău timp... cu timpul tău...
decât să-l petreci cu un tip ca mine.
Uite cine a venit. Frumoasa din Amherst.
Am mai văzut faţa asta.
- Da? - Cu câteva... ocazii.
Toate pentru acelaşi motiv.
Ai spus că mama şi Will au fost doar prieteni.
Au fost prieteni. Dar ea era nebună după el.
Niciodată nu s-a culcat cu el.
Poate din cauză că ea a fost o femeie de modă veche.
Dar a fost isteaţă.
A făcut marea greşeală. I-a spus ceea ce simţea de fapt.
Asta se întâmpla în Newport la club.
O zi de muncă în weekend. Marea scoică s-a deschis.
Şi, ce s-a întâmplat?
Următorul pas, a fost să o întrebe pe Millie cum o cheamă într-o cabană.
- Millie? - Dublura şi prietena mamei tale.
De ce nu mi-ai spus până acum de toate acestea?
- Ştii, puteai să mă previi. - Puteam. Dar n-am făcut-o.
Tu niciodată nu vorbeşti cu mine. Niciodată nu mi-ai spus ce trebuie să fac.
Charlotte, uită-te bine la mine.
Vrei să-mi spui ce trebuie să fac?
Da! Tu eşti familia mea acum!
Tu eşti familia mea.
Trebuia să ai grijă de mine.
- Unde ai fost? - Acasă.
- Te-am sunat de 10 ori. - Am oprit telefonul să sune.
- Nu pricep. - Ce este de priceput? M-am odihnit.
- S-a întâmplat ceva la petrecerea mea? - Ai fost şi tu acolo. Ne-am distrat.
- Haide! Ce se întâmplă? - Nimic!
Ce este, este vorba despre Charlotte?
- Să considerăm povestea încheiată. - Îţi baţi joc de mine!
Nu, este chiar încheiată, este mai mult decât atât, ea a încheiat-o.
- Tu ce ai făcut? - Ce vrei să spui?
- Ce ai făcut? - Ce am...?
Nu mă prosti aşa. Ce ai făcut?
Am făcut sex cu Lynn McHale sus, pe acoperişul tău.
Tu râzi de mine.
Nu, nu râd de tine.
Charlotte şi-a dat seama. Acum a plecat. Definitiv.
Îmi pare rău că ai făcut asta.
Am dat-o în bară.
Nu poţi să încerci s-o aduci înapoi?
- Chiar am dat-o în bară. - Şi?
Şi tocmai m-am întors pe drumul pe care eram.
Şi ce vei face?
Voi face din ce în ce mai rău.
Prea multă dragoste de ambele părţi, duce la ce?
Este acum sau mai târziu, nu?
Am lăsat-o. În câteva luni de acum, ea...
Nu, e mai bine aşa. Este mult mai bine aşa.
Aş fi vrut cu disperare să nu fi cunoscut-o.
Urăsc să-ţi spun, dar există numai două tipuri de poveşti de dragoste.
Băiatul o pierde pe fată. Fata îl pierde pe băiat.
Asta este. Cineva întotdeauna ia ceea ce tu laşi în urmă.
Încearcă să uiţi asta, sau vei sfârşi ca un bătrân ce dă noroc cu el însuşi
în noaptea de Crăciun.
- Ascultă-mă... - Nu-mi pasă!
- Vei muri în propriile tale braţe! - Nu-mi pasă! Vreau să se termine acum!
- Dle. Keane. - Noapte bună, Michael.
Aveţi un musafir. Aşteaptă de cel puţin o oră.
Lisa!
- Îmi pare rău că te dezamăgesc. - Nu... este o surpriză, atâta tot.
Ai primit scrisoarea mea?
Ce ai făcut cu ea, ai ars-o?
Am citit-o.
- Vrei să vii sus? - Nu, mulţumesc. Îmi pare rău.
Nu am plănuit asta. Nu aveam în program să vin aici.
Peter, soţul meu, s-a gândit că nu are nici un rost.
Dar, după ce am aflat... Sunt însărcinată... în câteva luni.
- Lisa! Felicitări! Asta este minunat! - Mulţumesc.
Oricum, asta m-a făcut să vin aici.
Am fost puţin sentimentală... în legătură cu lucrurile astea părinteşti
în ultima vreme.
Mă consideri părintele tău?
Într-un fel mai ciudat de a privi lucrurile, da.
- Deci, cum... ce face Millie? Mama ta. - Minunat. E bine.
Ei bine, e cam nebună. A fost în Costa Rica vara trecută, cu un tip.
Ăsta avea un avion charter şi purta ochelari de soare în casă.
Cred că e unul care umblă după fuste, dar...
- Chiar îţi pasă de asta? - Nu. Nu.
Mă gândeam eu...
Dar tu? Cât timp ai mai locuit în oraş?
Numai câteva luni. Ne-am mutat din Austin.
Dacă nu apăreai în ziarul acela...
N-aş fi putut să te recunosc. Am o fotografie de-a ta dar este mai veche.
Am şi eu o fotografie cu tine.
Numai una. Mama ta mi-a trimis una... cu ceva timp în urmă.
Trebuie să fi avut vreo 12 ani.
Ai avut un cal.
Tabăra de vară. Dinţii mei sunt mai mari decât ai calului.
- Uram fotografia asta. O urăsc. - Eu nu. Erai foarte frumoasă.
Şi... nu te-ai schimbat deloc.
- Trebuie să plec. - De ce?
Voiam numai să te văd. Şi poate...
- Nu ştiu. - Ce? Hai, spune-mi.
Nu e cine ştie ce. Întotdeauna am visat clipa în care tu mă vei căuta.
Şi tot ce ai avut de spus a fost "îmi pare rău".
Lisa, chiar îmi pare rău.
Pot... pot să te sun?
Cum ai intrat aici?
Cu ajutorul lui Dolly.
Te superi dacă-ţi spun să pleci acum, te rog?
Trebuie să vorbesc cu tine.
Cred că deja mi-ai răpit prea mult timp până acum.
Ceea ce am făcut a fost... total greşit.
Şi prostesc.
Nu am nici o scuză.
Am făcut ceea ce am făcut deoarece...
- Am fost speriat. - Ai fost un laş!
Poţi să mă ierţi?
M-ai trădat! De ce? Ai primit ce-a fost bun?
- Am fost speriat. - Nu te gândeşti că şi eu sunt speriată?!
Nu te gândeşti că eu atârn de curajul meu şi acesta se află undeva
în vârful degetelor!
Nu mă atinge! Lasă-mă în pace! Ieşi afară!
Pleacă!
Nu ai suficientă bunătate.
Ştiu... ştiu că nu am.
Eu voiam doar...
Poţi să mă laşi să te iubesc?
Te rog.
Te rog. Te rog...
Lasă-mă să mai încerc odată.
Sunt aşa de obosită.
"Stelele sunt aşa de catifelate ca şi florile, ca tot ce ne-nconjoară."
"Dealurile sunt înţesate de umbre..."
"...se învârt uşor."
"Nu mai e nici o frunză sau un fir de iarbă...
Toate s-au contopit într-unul singur."
Te iubesc.
Am făcut-o... a fost minunat.
- Pa! - Pa!
Eşti gelos?
- Tu crezi...? Nu sunt gelos! - Ba da, eşti!
Arăt gelos? Nu sunt gelos. Sunt puţin gelos.
- Stai! Ia uită-te! - Excelent! Hai! Hai! Hai!
Arbitrii au acordat un 10! Un zece mare!
Charlotte!
Doctore!
- Dl. Keane... - Spune-mi.
Repetarea scanărilor MRI şi CAT au indicat o creştere progresivă.
- Tumoarea a crescut. - Da.
Considerabil. A început să stranguleze sângele pompat de inimă.
Îmi pare rău, aş fi vrut să fie...
Mai putem face foarte puţine lucruri. Poate vorbim despre câteva săptămâni...
- Săptămâni? - Îmi pare rău.
- Aţi spus că mai este un an! - Nu, am spus un an în cel mai fericit caz.
Nu este corect! Aţi spus un an!
- Vreau să fie un an! - Vă rog să vă liniştiţi.
Bine, îmi pare rău, îmi pare rău.
Aţi spus că s-ar putea să vină o vreme când operaţia...
- poate fi o opţiune. - Dacă Charlotte este de acord cu ea.
Să presupunem că ar fi. Când ar putea avea loc operaţia?
Când suntem pe cale să o pierdem.
- D-voastră o să o faceţi? - Eu nu sunt chirurg.
Ideea este nu de a găsi pe cineva calificat care este în stare să facă
această operaţie.
Este de a găsi pe cineva calificat care ar fi dispus să facă această operaţie.
- Salut! - Salut.
- Ce mai faci? Eşti bine? - Da.
- Cum te mai simţi? - Împietrită.
O să-mi rupi mâna.
Charlotte, este ceva despre care aş vrea să discut cu tine.
Să nu fie greu. Uşor.
Sibley şi eu am discutat... despre operaţie.
Despre hârtia pe care ai semnat-o tu.
Fără plânsete. Haide, te rog.
Mă simt bine.
Woody, tu eşti şef la chirurgie...
Dacă tu nu mă poţi ajuta, atunci cine?
Vrei să-mi spui că în tot New York-ul nu este un singur...
Da, Sibley mi-a spus.
Pe 30. Da, bine.
Da. Am înţeles. Mulţumesc. Când va ieşi doctorul din operaţie?
Este urgent. Am un prieten care mi-a spus că ea este unul din puţinii doctori...
Îmi pare rău. Mulţumesc.
Vă rog, eu nu... vorbesc germana.
Vă rog, aş vrea să vorbesc cu un doctor.
Unde l-aş putea găsi?
Nu poate fi în operaţie timp de o săptămână şi jumătate. Nu! Nu închideţi!
Nu mai are mult.
- Săptămâni. Poate mai puţin. - Şi ei nu pot face nimic pentru ea?
Nu, doctorul ei a spus când nu se mai poate face altceva...
...operaţia poate fi o opţiune. Operaţie eroică a numit-o.
De asta caut pe cineva, să fiu sigur că atunci când timpul...
va veni, va fi un erou care o va face. Nu am găsit pe nimeni până acum.
Nu găsesc pe nimeni care ar putea măcar să încerce. Dar voi găsi!
Voi găsi pe cineva deoarece nu o voi pierde.
Nu se va întâmpla. Este prea tânără.
Îmi pare rău. Sunt aici, dar n-am nici un drept să fiu aici.
Nu există nici o scuză pentru ceea ce ţi-am făcut ţie, Lisa.
Ai fost copilul meu.
Ai avut nevoie de mine.
Îmi pare rău.
Vreau să te ajut să găseşti un chirurg.
Eu sunt cercetător. Pot găsi pe cineva. Chiar şi pe tine te-am găsit.
Ce îţi doreşti de Crăciun?
Poţi fi cu adevărat egoist, când vrei... ce vrei tu.
Sau putem merge undeva... oriunde.
Putem merge în Bali... Timbuktu... Buffalo.
Nu ai un restaurant de condus?
Ce este cu adevărat important, este ce îţi doreşti tu de Crăciun.
Nu, deja mi-ai dat un cadou.
Am uitat. Îţi place?
Asta ce-a mai fost?
Mizerie, sfâşiere, durere...
...fericire, dragoste...
- Viaţă. - Acum îmi amintesc.
Ce pot să-ţi ofer?
Mai mult decât atât.
- Da? - L-am găsit.
O, Lisa, stai, stai.
- Da, spune. - Numele lui este Tom Grandy.
Absolvent al Universităţii Harvard. Este la institutul Cleveland Heart.
- Ohio?! - Este unul din cei mai buni din lume.
Şi-a făcut rezidenţiatul la Brigham, iar chirurgia cardiacă şi-a perfecţionat-o
la Cleveland.
A preluat cazuri de care nimeni nu a vrut să se atingă.
Ei spun că este un medic excepţional.
Îşi petrece o parte din timp călătorind, iar cealaltă parte citind.
Ţi-am făcut o programare pentru astăzi la 12:30. Să nu întârzii.
Are numai 15 minute la dispoziţie.
Medicul care mi l-a recomandat a spus că,
dacă te hotărăşti ca el să preia acest caz,...
...s-ar putea ca Charlotte să aibă o şansă. Urăşte eşecurile.
- Dl. Keane? - Da, bună ziua.
Vă mulţumesc că m-aţi primit. Am adus tot ce m-aţi rugat.
Vreau să vă spun ceva clar încă de la început.
Nu am mai avut asemenea caz. Nu fac altceva decât să încerc să fiu bun în meseria mea.
Bun? Fiica mea mi-a spus că sunteţi cel mai bun.
Ca majoritatea oamenilor, fac tot ce-mi stă în putinţă.
Ultima oară cănd a leşinat şi-a recăpătat cunoştinţa aproape imediat.
Data următoare, sau după un timp, nu va mai fi aşa. Când se va întâmpla asta,
sunaţi-mă.
Camera 17 este pregătită, Dr. Grandy.
Ăştia mă găsesc oriunde aş fi. Voi ţine legătura cu Sibley.
- Nu ştiu cum să vă mulţumesc. Mulţumesc. - Încă nu am făcut nimic.
Sunt acasă.
Salut.
Aici eşti?
- Unde ai fost astăzi? - Ce vrei să spui?
Când m-ai sunat, credeam că eşti la servici...
apoi, când te-am sunat eu, John mi-a spus că nu ai fost acolo toată ziua.
Am fost în Montclair, New Jersey.
- De ce? - Cu treburi.
Sexuale sau profesionale?
Sexuale.
Adică, profesionale!
Dacă poţi să intri acolo fără să-l strici, îţi dau 5 dolari.
Şase dolari... de şase ori tu.
Este un drum prea mic. Poate sufăr de claustrofobie.
- O să-l iau pe următorul. - Eşti sigură? Bine... salut. Ajută-mă.
- Pleci undeva în vacanţă? - Nu prea cred.
- I-a plăcut d-lui Keane excursia? - Ce excursie?
- Cea de ieri. - Nu pot numi asta excursie.
N-am fost niciodată la Ohio. Este uimitor ce puţin am putut vedea din acest stat.
Mişto... o să-mi iau nişte ciocolată caldă...
- Este drept? - Nu.
Ce ai făcut în Ohio?
Am avut o întâlnire cu un cardiolog. El te va opera.
Este exact ceea ce nu voiam eu să faci.
Ai făcut asta fără să mă întrebi. M-ai minţit.
- Dar am vorbit despre asta... - Termină! Opreşte-te!
Nu, nu am vorbit despre asta!
Tu nu vrei să mori! Tu vrei să trăieşti!
Tu crezi că nu m-am gândit la asta? M-am gândit de atâtea ori!
Nu vreau să dai oamenilor speranţă când nu mai există nici una.
De ce nu? Poate, avem nevoie de speranţă.
Poate, vreau să fiu împăcat că am făcut tot ceea ce îmi stă în putinţă.
Dacă o să...
Ce mă voi face, Will dacă nu vei fi aici?
Unde aş putea fi? Nu, serios?
Nu trebuie să-ţi faci griji.
Voi face tot ceea ce trebuie făcut.
Voi rupe hârtiile alea. Voi vorbi cu doctorii. Ce vrei tu, aia voi face.
Deoarece vreau într-adevăr...
Nu te voi părăsi.
Ştii?
- Este foarte bine. - Ce?
- Sunt mult mai bune ca ale mele. - Nu, nu sunt!
- Ba da. - Dumnezeule!
- Plastografii! - Da, multe.
Ale mele... ale tale...
Will?
- Ce faci aici? - Nimic.
Hei, nu, nu! Înapoi! Mai dă-mi un minut, în regulă?
- Nu, nu vreau să te chinui singur. - Vreau să văd!
- Treci înapoi! Înapoi! - Nu-mi vine să cred.
Dumnezeule!
Gata. E aproape gata.
Aşteaptă, aşteaptă.
Gata! Aşteaptă numai puţin.
Gata. În regulă. Surpriză!
Ăsta este New York-ul.
Ăsta este Grandy.
- Nu mai ai prea mult timp. - Bine.
"Timpul nu poate despărţi... aripa păsării de corpul ei."
"Pasărea şi aripa împreună... coboară, ca o pană."
"Nici un lucru care a zburat vreodată..."
"...nu pasărea, nu tu..."
"Pot muri cum mor atâţia alţii."
Ce ţi-am făcut?
M-ai despărţit pe mine de alte femei.
Te-am salvat pe tine de ele.
I s-au administrat cele 6 unităţi? Ce mai aşteptăm?
- Pe dumneavoastră, doctore. - Să mergem!
- Nu-mi vine să cred. - Ce?
Sunt împreună cu tata şi cu fiul meu.
Traducerea și adaptarea: Adelin