Subtitles downloaded from www.OpenSubtitles.org
Următorul candidat la preşedinţia Comitetului Verde al liceului Buckston,
Kyle Kingson.
Traducerea şi adaptarea: BRiLi @ www. titrari. ro
Adevărat sau fals...
Eşti o persoană agresiv de neatractivă.
Ai faţă de bardă, de mlaştină, de plastic topit?
Sau ai ratat trenul frumuseţii?
Oricum, obişnuiţi-vă cu urâţenia.
Oamenii frumoşi sunt trataţi mai bine.
Aşa merge treaba.
Ce legătură are asta
cu preşedinţia Comitetului Verde?
Nu prea are. Pentru că...
n- o să mă alegeţi datorită angajamentului meu faţă de mediu.
Nu am unul. Vreau asta doar pentru palmares.
Dar trebuie să vă întrebaţi,
să mă votaţi pentru că sunt cel mai bogat şi mai popular,
cel mai arătos băiat cu un tată celebru?
Şi răspunsul e, sigur că da!
La degetul mic, omule.
Îngerii Stelari în eseul America.
Apreciez tot timpul petrecut cu mine, domnule Bernstein.
ÎI urăşti de moarte.
Orice e nevoie până intru la facultate.
Discursul a făcut ravagii!
Apropo de ravagii, aţi văzut-o pe nemernica aia desenată?
Cui îi pasă? Ascultă de mine, fereşte-te de vrăjitoare.
Ţi-o scot eu din cap mai târziu.
Ce naiba?
Poate că e doar părerea mea, dar preşedintele Comitetului Verde
n- ar trebui să se intereseze de lucrurile verzi?
Sau să fie verde, la fel ca prietenele tale hidoase?
Lasă pe cineva care merită.
Lindy Taylor candidează la Trezorerie
pentru că ştia că nu poate să te învingă.
Nu, am...
Toţi sperăm ca în intimitatea cabinei de vot,
acoliţii tăi nu se vor mai teme pentru viaţa lor socială
şi vor lua decizia corectă.
Şi dacă pot să adaug,
aspectul chiar e important pentru tine.
E important pentru toată lumea. În afară de tine, evident.
Apreciez campania de mâzgălire, bravo ţie
şi prietenei tale, vrăjitoarea, pentru lovitura pusă la cale,
dar dacă voiai preşedinţia, trebuia...
Nu vreau preşedinţia,
n- o cunosc pe Kendra şi nu-i las pe alţii să vorbească în locul meu.
Poate că sunt doar o bursieră temătoare, aşa că...
Mult noroc mâine.
Mă bucur să te văd în sfârşit, după trei ani.
Tu ce faci?
Nu prea rău.
Azi sunt alegerile.
Grozav.
Nu tu, vorbeam cu fiul meu.
- Ne-am făcut mândrii. - Da, bine.
Am experimentat şi nişte droguri.
Grozav. Stai. Jill, trebuie să închid.
lartă-mă, Jill a fost concediată.
Cred că e vorba de cum s- a uitat copilul la cameră.
Dar e o fată mare.
Lumea adoră oamenii care arată bine.
Cei care susţin contrariul sunt proşti sau urâţi.
- Cine e Jill? - Ţi-am povestit despre ea.
Nu cred.
Ştiu asta pentru că ultima dată când am stat de vorbă
mai mult de cinci minute a fost în al doilea an de liceu.
Te înţeleg. De ce nu mă laşi în pace?
Când ţi-am spus că am cancer cerebral.
Şi? La naiba! Aşteaptă.
Rob Kingson.
Ce?
Nimic. Îmi iau la revedere.
Pentru că trebuie să ajungi acasă la cei 16 copii?
Cei trei copii ai mei stau în Jamaica cu tatăI lor, după cum ştii.
Fă-mi o favoare.
Păstrează poveştile siropoase pentru întâInirile cu Mr. Clean.
N- ai reuşit să mă superi,
copil prost.
Viitorul preşedinte al Comitetului Verde, Kyle Kingson.
Josh Black să se prezinte în biroul directorului.
Să nu crezi că a fost o victorie mare, dacă aşa te simţi mai bine.
Şi îmi pare rău.
"Minciuni" e doar un cuvânt?
Nu... Vreau să mă revanşez.
Am două bilete VIP la Petrecerea Verde.
Ai şi acces în camera verde. Vrei unul?
- Care-i şmecheria? - Nu-i niciuna.
- Şi o să mergem împreună? - Da.
Şi prietena ta?
Păpuşa Barbie m-a părăsit aseară.
Nu ştiu ce joc e ăsta, dar mă bag.
Serios?
Toată lumea merită o a doua şansă.
Şi oricum, ştii ce se spune despre mine, nu?
Vorbe răutăcioase.
Doar proştii se pun cu vrăjitoarele.
Ai grijă.
Spune-mi că n-ai luat un trandafir ieftin.
- N-aveau orhidee. - N-aveau?
Ţi-am spus să comanzi de acum două săptămâni.
Mi-ai spus ieri.
Ascultă...
"Un simbol de modestie, trandafirul alb spune,
'Sunt loial şi merit să te am. ' "
Ce naiba?
Şi înseamnă că sunt loial şi te merit.
- Sari pe capră. - lartă-mă.
Orhideea avea panglica galbenă anul ăsta. Era o declaraţie politică.
Mulţumesc că mă faci să par o căţea nepăsătoare.
Chiar e atât de nasol?
Nu, e... tare.
Te-am felicitat pentru postul de trezorier?
Probabil nici nu mi-am cerut scuze pentru comportamentul meu.
Acum două săptămâni a fost prima şi ultima dată
când mi-ai vorbit, în trei ani. Deci... Nu.
Îmi pare rău. Pentru toate.
- Munceşti toată noaptea? - Tot anul.
Şcoală şi serviciu?
Da. Strâng bani pentru călătoria la Machu Picchu.
- Mai am puţin şi ies din tură. - Chiar la timp pentru distracţie.
Da, sigur.
Mă refuză. Te crezi prea bună?
Bineînţeles că nu. Dar...
Nu e genul tău.
Şi asta, şi... Asta.
Ce pot să spun? Mai mult substrat decât înveliş.
- O specie pe cale de dispariţie. - Nu e prea târziu să te alături.
Cred că am pierdut ocazia.
Trebuie să speri întotdeauna.
- Fă o poză cu mine. - Poftim?
Pentru ziarul şcolii.
Trebuie s-o aprob înainte s-o publicaţi.
Stai.
- Ce altceva să fac cu el? - "Te merit. "
Poftim?
Asta înseamnă trandafirul alb.
Ştiu, e o tâmpenie.
Şi bineînţeles, nu mă gândeam că asta vrei să spui.
Nu, e doar...
Ne vedem mai târziu.
Mai treci pe la mine.
- Ce-i cu ea? - Din compasiune.
Te aşteaptă o devoratoare la ora patru.
Să începem.
Chiar ai pus botul.
Ai crezut că m-aş cupla cu tine,
ciudata tatuată şi mutilată,
care m-a umilit public şi care era să mă coste alegerile?
Nicio şansă, rază.
Dar poţi oricând să cumperi un bilet.
Uite un secret.
Uneori te lasă să intri doar pentru că arăţi bine.
Ea arată bine?
Regula spune că are nevoie de bilet.
Que sera, sera.
E în spaniolă, înseamnă că e nasol să fii urâtă.
Am venit să-ţi dau o a doua şansă.
- Cred că am dat-o în bară. - Cred că da.
Şi Kyle...
Obişnuieşte-te cu urâţenia.
Linişteşte-te. Kyle, te-am iertat. Haide.
Doamne, transpiri ca un porc.
Ai văzut cum s-a uitat la mine?
Şi ce?
- Trebuie să plec. - Kyle.
Cum te simţi, Kyle?
Kendra? Ce cauţi aici?
Am venit în numele celor care au pierdut trenul frumuseţii.
Ce?
Şi în numele fetelor ciudate şi mutilate...
Era o glumă.
Eu n-am înţeles.
Dar în curând, tu vei înţelege.
Ai un an să găseşti pe cineva care să te iubească.
Înainte ca copacul să înflorească din nou.
Când florile de primăvară vor înflori din nou, anul a trecut,
iar cuvintele "te iubesc" te vor elibera de vrajă,
sau aşa vei rămâne pentru totdeauna.
Aşa cum?
Nu!
Agresiv de neatractiv la exterior, aşa cum eşti şi la interior.
Stai!
Ai un an să găseşti pe cineva care să te iubească,
sau aşa vei rămâne pentru totdeauna.
Tată.
Doamne, m-ai speriat.
Nu aprinde lumina.
- De ce? - Te rog.
Ce se întâmplă?
De ce mă iubeşti?
Ce fel de întrebare e asta?
- Răspunde. - Pentru că eşti fiul meu.
Crezi în vrăjitorie?
Vrăjitorie? Ce tot...
Kyle?
Vederea şi auzul.
Asta-i tot?
La interior e la fel de normal ca înainte,
dar pielea nu vrea să se schimbe orice i-am face.
Şi grefele de piele sau transplantul de faţă?
Uită-te cum arată.
Nu vrea să-şi trăiască viaţa aşa. Am risca totul.
Ce?
Kyle, o să găsim pe altcineva.
Nu accept refuzul acestui incompetent. O s-o rezolvăm.
Da, pentru că am risca totul, inclusiv propria mea viaţă.
Nu asta am vrut să spun. Aşa a părut.
Sau aşa a părut pentru că asta ai vrut să spui?
Nu.
Haide. Am o surpriză pentru tine.
Ce părere ai?
E retras, la adăpost...
Nu te pot spiona tot timpul.
Şi mă gândesc să-ţi iau motocicleta pe care ţi-ai dorit-o întotdeauna.
Camera ta unde e?
De partea cealaltă a holului.
Stai liniştit. O să-ţi dau tot ce-ţi trebuie.
Trebuie să-mi aduc lucrurile.
Mai păstrăm casa din oraş?
Ca să pot înnopta acolo, dacă va fi nevoie.
Tată?
Da?
Trebuie să dau un telefon la 16:00, şi trec după pe la tine.
Zola e chiar aici. Bine?
Cine eşti?
Mary Poppins.
Profesorul. TatăI tău m-a angajat. Trebuia să mă mut azi.
Spune-i tatălui meu că poate să se bucure în lad.
Cu drag.
Între timp, ce-ar fi să laşi ura
şi să mă inviţi înăuntru la un pahar de "tată nasol"?
Ţi-ai dat seama, nu-i aşa, Oprah?
Da, e un talent de-al meu.
Asta pentru că sunt nevăzător.
- Salut. Eu sunt Will. - Intră.
Mă duc s-o chem pe Zola. Te va primi în lad,
îţi va arăta unde e dormitorul tău, îţi va spune ce am păţit...
şi ce am făcut să merit asta.
Şi te rog, rămâi la noi.
Trage cât mai mulţi bani de pe tata.
O merită.
Ştii ce? Cred că a uitat
să-mi explice şi mie acţiunea ostilă de a angaja un orb
să se ocupe de fiul lui ciudat.
Cât despre matematică, cred că va trebui să te refuz.
Mă bucur să te cunosc.
Scuze. Vin mai târziu.
Câţi ani au copiii tăi?
16, 13 şi zece ani.
Şi i-ai părăsit?
N- am putut să le scot vize.
Dar i-ai părăsit.
Părinţii fac cum cred ei că e mai bine.
Erau mici când am plecat.
Au trecut cinci ani.
Pentru cel mic, e jumătate din viaţa lui.
Simt o gaură în inimă.
Ştiu că tatăI tău va veni.
Nu prea cred.
Rob Kingson. Lăsaţi un mesaj.
Eu sunt.
Poţi să-mi faci o favoare?
Ştiu că am reprogramat pentru săptămâna viitoare,
sau pentru cea de după, dar...
Poate...
Poate ar trebui să nu ne mai prefacem.
Mişto.
Kendra!
Te implor.
Pune-i capăt. Te rog.
Nu pot face asta.
Am înţeles acum... Ştiu cum e să fii urât.
Mi-ai făcut-o, cinci luni a fost destul,
am învăţat lecţia.
N- ai învăţat nimic.
Găseşte pe cineva care să te privească mai bine decât o faci tu.
Mai ai şapte luni ca cineva să-ţi spună "Te iubesc".
Te rog! Pune-i capăt!
Sloan?
Parcă te-a strigat Kyle.
Ciudat. Sunt naşpa că nu i-am scris înapoi.
Eu sunt şi mai naşpa.
Sinceră să fiu, mă simt mai uşurată de când a plecat.
Simţeam că trebuie să fiu mereu atentă
şi foarte răutăcioasă, ca să-i fac pe plac.
Ştiu ce vrei să spui.
Scuză-mă.
Şi eu îmi cer scuze că te-am spionat cum spionezi.
Incredibil.
E ca şi cum ai vedea moartea dragostei destăinuite
chiar cu proprii ochi, nu-i aşa?
N- are un iubit?
Asta spun şi eu.
Ce s-a întâmplat cu romantismul?
Cu scrisorile lungi şi siropoase...
Apropo, nu-i obligatoriu să mă asculţi.
Băiatul despre care vorbeau...
Se înşeală.
Personal îI respect pentru că a spus cum vede lucrurile,
chiar dacă le-a văzut greşit.
Ştii cum era într-adevăr?
Cum?
Era o bucurie.
Glumeşti, nu?
Cum reuşeşti asta?
Am fost la dans şi o tipă emo m- a blestemat să joc darts.
Să mi-o iei.
Dacă tot te-ai trezit, vrei să înveţi ceva?
- Nu! - Ai grijă.
Dacă-ţi pierzi inteligenţa, vor face blondele bancuri pe seama ta.
Tata spunea întotdeauna cum oamenii ca tine
sunt direct proporţionali cu aspectul fizic.
Dar m-au urât.
Liceul e ceva foarte îngrozitor.
Ai fost la o şcoală obişnuită?
La 15 ani, prietenii mei şi-au pierdut virginitatea.
Eu mi-am pierdut vederea.
Şi ladul are avantajele sale.
- Un auz mai bun? - Da.
Şi fetelor le plac orbii.
Păcat că nu le plac şi urâţii.
De unde ştii?
În ciuda aşteptărilor,
nevăzătorul şi-a păstrat simţul modei.
O rămăşiţă a zilelor pline de culoare.
Adică indiferent ce s-ar întâmpla, contează cum arăţi?
Adică nu contează cum mă privesc ceilalţi,
ci cum mă privesc eu.
Ştiu, e ca un cub Rubik mental,
dar într-o zi vei înţelege.
Ticălosule.
Ai umorul unei marmote.
Am auzit pe cineva furişându-se târziu noaptea trecută.
Unde ai fost?
Partea bună atunci când n-ai părinţi nu e aceea că n-ai părinţi?
Lasă-mă în pace.
De când am discutat ultima oară,
m- am tot gândit şi...
...nu te poţi opera la ochi?
Eu am fost la toţi doctorii din ţară.
Nu mă mai vindecă decât un miracol, dar mulţumesc.
Şi unde ai fost aseară?
Să mă uit de o fată.
Mă bucur pentru tine!
Nici n-am vorbit cu ea.
Paşi mici. Ai fi putut s-o întrebi ce face.
Atunci când eşti orb nu poţi să vezi
că n-ar trebui să-i spun niciodată "Ce faci?".
Paşi mici. Trebuie să sărbătorim.
Unu, doi, trei. Ce faci!
Înainte!
Unu, doi, trei. Ce faci!
Ce faci!
- Uite un sandviş, Ben. - Mulţumesc.
TatăI tău ce face? Se fereşte de necazuri?
Tată, am ajuns. Tată?
Haide...
Tată!
Nu-i am. Te rog, Victor. Haide...
Dă-mi una.
Doar o săptămână. Am nevoie de puţin timp.
Nu mă joc cu tine, drogatule.
- Tată, nu din nou. - Îmi pare rău, Lindy.
Taci! Şi tu pleacă de aici.
Victor, te rog. O să-ţi dăm banii.
Dă-mi mie şi fratelui meu banii.
Tată!
Nu!
Unde e?
L- ai omorât.
Fiica ta pentru fratele meu.
Într-o zi o s-o găsesc.
N- o face.
Ce-ţi trebuie?
Ce vrei?
O vreau pe ea.
- Vreau s-o protejez. - Pot s-o protejez şi eu.
Te rog. L-ai auzit?
Dacă rămâne cu mine, va fi în siguranţă.
Nu te cunosc.
Dacă pleacă...
Astea vor ajunge la poliţie.
Nu. E prea bolnav.
La fel e şi crima.
Ce-o să creadă despre tine?
Zola, să nu uiţi. Hunter, nu Kyle. Hunter.
Bună, eu sunt Zola.
- Unde e? - Poţi să pleci.
- Nu te las aşa. - Cu un străin?
Fiul unui vechi prieten. Pentru binele tău.
Minciuni. Pot să am şi singură grijă de mine.
- Vă las să vă luaţi la revedere. - Nu-i nevoie.
Cum o să ştiu că eşti bine?
N- o să ştii.
Eu renunţ la viaţa mea,
la şcoală, la prieteni, la totul.
Şi în schimb, tu nu vii să mă vezi,
nu mă suni, nu mă cauţi.
Stai departe de mine.
Ştiu că am tot dat-o în bară,
- dar nu ştiu ce să fac... - Poţi să pleci.
Am venit.
Oricine ai fi, dacă te apropii de mine, te curentez.
LINDY E ÎN IAD.
Acum suntem doi.
43, 47, 53, 59...
- Ţi-am adus mâncarea. - Spune-i cuiva cui îi pasă.
Vreau să-ţi explic.
Te rog, deschide.
Tentant.
Ce?
Du-te la Barneys, ia ceva de la Manolo,
sau orice lucruri scumpe îi plac lui Sloan şi panaramelor ei.
Din tot ce-mi spui despre ea şi tot ce am văzut eu,
aş zice că nu e genul.
Atunci de la Prada.
Care să fie cumpărată.
Nu încerc s-o cumpăr.
Ba da. lar ei n-o să-i placă asta.
Şi atunci?
Ce ştii despre ea?
Trebuie să te gândeşti la ea.
Ştiu că o vezi aşa cum e.
Haide. Gândeşte.
Parcă nici nu mă cunoşti.
Totul e o mare tâmpenie. E ca un coşmar.
Nu-mi place nimic aici şi mi-e dor de toată lumea.
Mi-e dor să ies şi să-mi cumpăr o cafea când am eu chef.
Şi de clinică.
Şi de tot ce m-a făcut ceea ce sunt.
Nu, e prea de tot,
iar el crede că dacă-mi face câteva cadouri, rezolvă totul.
Ştiu că e doar pentru o vreme, dar urăsc asta.
Urăsc să nu fiu la şcoală, îmi urăsc tată şi urăsc că sunt aşa.
Ştiu că e de viaţă şi de moarte,
dar economisesc pentru excursia în Machu Picchu de trei ani.
E primul lucru pe care I- am făcut în viaţă pentru mine,
pentru că asta am vrut eu.
Călătoria lui Lindy către o minune a lumii,
un moment de împlinire şi...
Doamne! Ce-i cu tine?
Ce-i cu masca?
Nu voiam să te sperii.
Sigur. Masca nu m-a speriat.
Ţi-am adus jeleuri.
Pot să te întreb ceva?
- De ce sunt aici? - Ai nevoie de protecţie.
Pot să am şi singură grijă de mine. Nici măcar nu mă cunoşti.
TatăI meu şi tatăI tău...
Ştiu, prietenul misterios din trecut.
Voia să fii undeva unde să nu te găsească.
E speriat că ai putea păţi ceva.
Pentru că te iubeşte foarte mult.
Şi mi-a spus asta de nenumărate ori.
- Serios? - Da.
Mulţumesc pentru jeleuri.
Cu plăcere.
M- am gândit şi am reuşit. Am reuşit!
Dragă Lindy, în ultima vreme m- am gândit la scrisori.
Scrisori adevărate. Scrise de mână.
Şi cât de îngrozitor e că nimeni nu le mai scrie.
Aşa că m-am decis să-ţi scriu una ţie.
Ce faci?
O să încerc să fac o seră.
Îi plac trandafirii.
Fiecare culoare înseamnă cu totul altceva, ştii?
Da. Toate sunt aşa.
Eu plâng la filme romantice şi dorm cu animale de pluş.
Nu sunt aici.
Bună. Eu sunt Lindy.
Bună. Will. E o plăcere.
Am auzit meciul.
- Eşti fană Rangers? - Până la moarte.
Ştiam eu. Eşti fată de gaşcă.
Fată de gaşcă.
- De ce nu stai cu mine? - Mulţumesc.
Sigur.
Ce-i cu uneltele?
Sunt ale lui Hunter. Construieşte ceva pe acoperiş.
Ce anume?
Ai văzut filmul "Diavoliţa de pe Marte", din 1954,
în care răpeau adolescente virgine în scopul reproducerii?
Era o glumă. Scuză-mă.
N- am mai prea ieşit în oraş. Încep să-mi pierd din abilităţi.
Să dăm înapoi.
Bună. Will. E o plăcere.
Cărţile de construcţii sunt ale lui Hunter,
un băiat bun în mare, care se gândeşte să construiască
o seră.
- O seră? - Da.
Frumos.
Nu?
Foarte amuzant.
O să facem vreodată cunoştinţă?
- Acum? - Nu.
Bine.
Ai stat aici toată viaţa?
Nu. M-am mutat recent.
Stăteam cu tatăI meu,
dar e genul de om care nu face faţă...
N- aş avea de unde să ştiu nimic despre asta.
Şi mama ta?
A mea a murit. N- am cunoscut-o niciodată.
Fără mamă şi cu un tată smintit.
Păcat că n-avem nimic în comun.
Ce-i cu postul ăsta coreean?
Vorbeşti coreeana?
- Fluent. - Da?
Şi ce spun?
Bon appetit.
N- a spus "bon appetit".
Şi tu vorbeşti coreeană?
Nu-mi place să mă laud, dar da.
Coreenii nu spun "bon appetit".
A spus-o în coreană.
Cum mai exact?
Sper că ai un apetit mare,
încât să devorezi mâncarea până o scapi din farfurie.
Asta e la modul subjonctiv.
Eu ascult la mamă, tu la cel cu părul permanent.
S- a făcut.
Ce spune acum?
Te iubesc, dar când e vorba de freză, nu ştii nimic.
Îţi spun cu siguranţă că n-a zis asta.
A spus că...
Sper că nu e Will profesorul tău de coreeană.
Ţi-e dor de şcoală?
Ca unui tocilar înrăit.
Eu fac lecţiile acasă, dacă vrei să participi...
Da. Mi-ar plăcea.
- Mâine? - Sigur.
Grozav.
Atunci, noapte bună.
Stai.
De groază, nu?
Am văzut şi mai şi.
Azi facem ore,
dar să nu pară că de-abia acum am început,
şi trebuie să par inteligent.
Vine şi Lindy.
Taci. Ce învăţăm?
Stai liniştit, inventez eu ceva expresiv şi umilitor.
Nu, trebuie să ştiu ce.
Am nevoie de răspunsuri.
Asta se numeşte trişat.
Nu, se numeşte că încerci să faci o fată să te placă
în timp ce arăţi ca actorul principal dintr-un film cu cuţitari.
- Sonetele lui Shakespeare? - Prea evident.
- E.E. Cummings. - Clişeic.
Clişeic e să-ţi placă şcoala doar ca să impresionezi o fată.
Ce spui de poemul lui Frank O'Hara? "Să beau o cola cu tine"?
De unde ştii poemul ăsta?
Am scris pe Google, "poezie modernă, impresionat fete. "
Trebuie să spun lucruri inteligente.
Mult noroc.
Mai am nevoie de ceva. Ceva care să-i placă lui Lindy.
Trebuie să aflu în dimineaţa asta. Nu mă întreba.
Când soţul meu a vrut să mă ia de nevastă,
mi-a împletit coşuri.
Nu cred că o să meargă asta.
- Ce spui de ciocolată? - Nu.
Haide.
O să-i placă când eşti amabil.
Nu mă pricep la asta.
Când eşti tu însuţi.
Aşa cum sunt acum sau ticălos ca înainte?
Aşa cum te ştiu eu că eşti.
Cum ai făcut asta?
Am descoperit singur.
Ador "Să beau o cola cu tine".
- Împuşcă-mă. - Ce?
Nu, e grozav că ştii totul despre poezie,
şi o să ai multe lucruri inteligente de spus.
Urcă orbul.
- Aştepţi puţin? - Orbul s-a împiedicat.
- Eşti bine? - Grozav.
Zola, mulţumesc.
Şi apropo, iar sunt în pom.
"Să beau o cola cu tine" e poezia ei preferată.
Doamne, de-abia aştept ora asta.
- Poftim. - Cum ai ştiut?
Cafeaua de la colţ e subestimată.
Aşa am spus întotdeauna.
Îţi plac demult florile?
Nu...
TatăI meu m-a adus în casa asta ca să nu mă vadă nimeni.
M- am gândit să iau ceea ce e urât
şi scandalos, şi să-I transform în ceva frumos.
Bineînţeles că nu toată lumea poate să-i vadă frumuseţea...
Citeşte odată.
Să beau o cola cu tine
e mai frumos decât să mă duc la San Sebastian,
Irun, Hendaye, Biarritz, Bayonne
sau decât să-mi fie rău
pe Travesera de Gracia în Barcelona,
şi asta pentru că în cămaşa ta portocalie
pari un Sf. Sebastian mai fericit,
şi asta datorită dragostei pe care ţi-o port.
Ne întoarcem.
Da, ne întoarcem.
Continuaţi.
În lumina caldă de la ora 16:00 a oraşului New York
ne apropiem şi ne depărtăm unul de celălalt,
ca un copac ce respiră printre peisaje...
lar spectacolul de portrete parcă n-are niciun chip,
ci doar culoare.
Brusc te întrebi de ce le-ar fi pictat cineva.
Mă uit la tine, şi prefer să te privesc pe tine
decât toate portretele din lume.
Am nevoie de mai mult timp.
Vraja nu poate fi schimbată.
Aş avea o şansă dacă mi-ai da mai mult timp.
Nu pot. Îmi pare rău.
Bine. Te-am enervat. Tu m-ai blestemat.
Dar trebuie să poţi face ceva.
Haide, ajută-mă.
Nu pot. Şi nici n-aş face-o.
Nu te gândeşti decât la tine.
Te înşeli. Mă gândesc şi la alţii.
Mă gândesc la Lindy şi la cum e viaţa ei,
mă gândesc la o femeie care nu-şi poate vedea copiii,
şi la un om care nu poate vedea.
Acum îţi pasă?
Da.
O să mai încerc cu Lindy.
Dar redă-i lui Will vederea şi Zolei familia.
Măcar atâta merită după ce au fost prinşi în ladul ăsta cu mine.
O să-i ajut. Dacă reuşeşti.
Kyle, mult noroc.
- Ţi-am adus CD-urile. - Mulţumesc.
Un tip de la şcoală.
- Puţin cam ticălos. - Serios?
Da, am fost împreună într-un comitet,
de asta am poza cu el.
Pare deştept, nu e urât.
Ştia şi el asta.
Aceeaşi chestie...
Ticăloşii sunt atrăgători, iar fetele ca mine se îndrăgostesc de ei.
- Te-ai îndrăgostit de el? - Nu că m-aş fi îndrăgostit eu.
Uneori îmi aduci aminte de el.
Nu că tu ai fi un ticălos.
Oricum, a dispărut. E la dezintoxicare.
Normal. Fata drogatului se îndrăgosteşte de un drogat.
Deci te-ai îndrăgostit de el?
Nu, am vorbit cu el într-o seară.
Timp de un minut.
Lucrul cu adevărat ridicol
e că puţin, într-un fel,
chiar am crezut că el mă place.
- Bineînţeles că te-a plăcut. - Te rog...
El era popular, iar eu nu.
De asta te plac.
Şi eu pe tine.
Oricum, nu e important să fii popular.
Nu asta spun cei care nu sunt, ca să se simtă mai bine?
Ba da. Dar întâmplător e adevărat.
E ceva la el...
Ce?
Sub masca aia era... Nu ştiu.
Cum?
Bun.
Bun?
Deci îţi mai place de el?
Cum spuneai, nu vrei să fii fata care se îndrăgosteşte de ticăloşi.
Da, dar el nu era aşa.
- Da. E un tip cu suflet bun. - Asta cred şi eu.
Dar... parcă tot e ceva.
Da.
Nu ştiu.
Acel ceva dinăuntrul lui e ca un magnet pentru fetele ca mine.
Să fii tu cea care-I descoperă.
Vrei să mergi undeva cu mine?
De obicei, dacă sunt pe stradă la ora asta,
înseamnă că îmi caut tatăI,
cu spray-ul paralizant în mână, numărând numerele prime.
Numărând?
Ca să nu-mi fie frică.
Din fericire, tipul cel înfricoşător e chiar lângă tine.
Exact.
Ce se întâmplă când te văd oamenii?
Nu mă văd. Am eu grijă.
Nici eu nu ieşeam în evidenţă.
Pe aici.
Mă duci în parc?
O să vezi. Haide.
- La grădina zoologică? - Da.
Auzi?
Animalele, murmurul apei...
Pe o stradă din apropiere, un bărbat şopteşte...
"Te iubesc. "
Auzi?
Ce?
Pe aici pe undeva e un babuin care se scarpină în fund.
De ce am venit aici?
Locul ăsta e important pentru mine.
Încă mai e aici.
Ce?
Când eram la grădiniţă,
tata mi-a spus că mă duce oriunde vreau.
Şi am venit la grădina zoologică.
Mi-a cumpărat câte jucării şi dulciuri am vrut.
La sfârşitul zilei, mi-a spus că mama a plecat.
N- am mai văzut-o de atunci.
După ce mi-a spus, am fugit şi m-am ascuns aici.
Şi am văzut filmul ăsta.
E vorba de o mamă elefant care îşi pierde cei doi pui.
Din cauza ciumei parcă.
Îi e atât de tare dor de ei
încât atunci când migrează înapoi un an mai târziu...
Un an mai târziu... Găseşte oasele puilor.
Îţi imaginezi dragostea asta?
Nu.
N- am mai adus pe nimeni aici.
Şapte, opt, nouă...
10, 11, 12...
Parcă te-aş cunoaşte de-o veşnicie.
13, 14, 15...
Răsare soarele.
Cred...
Cred că te iubesc.
MAl VREl SĂ FUGI?
Poate ar trebui să-i dau drumul.
Va fi în siguranţă în Machu Picchu.
Tânjeşte după călătoria asta de atâţia ani,
chiar dacă n-ar fi fost aici.
Dar cu fiecare zi începe să te placă mai mult.
Dar nu aşa cum o plac eu.
- Mişcă mâna. E rândul meu. - Scuze.
N- am nicio şansă.
Încă se mai gândeşte să plece. Şi...
Ştiu că şi voi vreţi să plecaţi.
- Cu disperare. - Nu!
Glumeam.
Chiar dacă pleacă în călătorie,
mai ai două zile să stârneşti romantismul.
Încearcă să te pui în locul ei.
E foarte ciudat pentru ea,
dar sunt convinsă că îţi va spune că te iubeşte.
Anul aproape a trecut.
Du-o la una din casele tăticului tău.
N- are niciuna.
Doar vila de la lac.
Doar...
Dumnezeule mare! Vrei să cumperi o vocală? Du-te!
Serios?
După tine.
Te-ai plictisit deja?
Nu.
Cred că a fost frumos să vii aici când erai mic.
Tata n-are semnal la lac.
Nu rezista decât vreo 45 de minute.
Dar minutele astea era grozave.
TatăI meu a fost profesor, înainte să moară mama.
Apoi s-a pierdut.
Ţi-e dor de tatăI tău?
Acum nu.
În ultimele luni, să fiu departe de tata,
să nu-mi fac griji pentru el în fiecare secundă,
să nu încerc să-i repar toate greşelile,
să nu mă pierd cu firea...
De asta voiam să plec în călătorie.
Temniţa asta cred că m-a eliberat.
Mi-ai mulţumit cumva?
- Hai să mergem la lac. - Bine.
Am scris ceva pentru tine.
- Ce e? - O scrisoare.
Îmi pare rău. Sună doar dacă...
Alo?
Care spital?
Vă sun eu înapoi.
Tata a luat o supradoză.
Trebuie să te duci la el.
Toată lumea în vagoane!
- Mulţumesc. - Fugi!
- Te sun. - O să fie bine.
Te sun. lar când o să se facă mai bine, mă voi întoarce.
Şi totul va fi în regulă.
Hunter...
Da?
Eşti un prieten bun.
Nu! N-o citi.
N- o citi.
Dragă Lindy, în ultima vreme m- am gândit la scrisori.
Scrisori adevărate. Scrise de mână.
Şi cât de îngrozitor e că nimeni nu le mai scrie.
Aşa că m-am decis să-ţi scriu una ţie.
Şi îţi voi scrie în fiecare zi, pentru foarte mult timp,
deoarece cred că risc
să mă îndrăgostesc de tine.
Bună, eu sunt. Tata se va face bine,
dar vreau să vorbim despre scrisoarea ta.
Unde eşti?
Nu înţeleg...
Mi-ai dat scrisoarea asta.
De ce nu mă suni?
Pentru că sunt un "prieten bun".
Ce se întâmplă?
Hunter...
Nu mai am timp.
Sun-o.
De ce, pentru că sunt un "prieten bun"?
Da.
Şi dacă n-o suni ce rezolvi?
M- a sunat şi pe mine. De ce nu vrei să-i vorbeşti?
Ultima dată când am vorbit cu ea, mi-a spus că suferă.
Asta înseamnă că e cazul s- o suni urgent, tăntălăule.
Nu ştie ce să facă,
aşa că s-a întors la şcoală, să plece în excursie.
Autobuzul spre Machu Picchu pleacă în cinci minute.
Lindy!
Ce cauţi aici?
Trebuia să te văd înainte să pleci.
- Tu mi-ai dat scrisoarea. - Ştiu.
- lar apoi nu m-ai sunat. - Îmi pare rău.
Ştiai prin ce trec.
Am fost un prost.
- Îmi era teamă că nu... - Că nu ce?
...mă iubeşti.
Şi nu credeam că mă vei iubi. Din cauză că sunt urât.
Trebuia să-mi dau seama că nu eşti aşa cu adevărat.
Te-ai uitat la mine şi mi-ai spus că ai văzut şi mai şi.
Cumva, când sunt în preajma ta...
...nu mă simt deloc urât.
Asta pentru că nu eşti.
Către toţi elevii. Autobuzul spre Machu Picchu pleacă.
Du-te.
Meriţi asta.
N- o să se schimbe nimic cât eşti plecată.
Îţi promit.
Du-te.
Hunter.
Te iubesc.
Kyle.
Hunter!
Kyle!
Scuză-mă, caut pe cineva, nu vreau să fiu nepoliticoasă.
- Înţeleg. - Mulţumesc.
Cândva va trebuie să-mi spui ce s-a întâmplat cu tine.
- Am cunoscut pe cineva. - Grozav.
Îmi aminteşte de tine.
Ea mi-a arătat că dragostea poate să te schimbe.
Tu crezi că dragostea te poate schimba?
Bineînţeles.
- Atunci o să crezi povestea asta. - Unde e?
E despre un băiat frumos la exterior şi urât la interior.
Şi un blestem. Numai dragostea îI poate schimba.
Toată lumea ştie povestea asta.
Dacă nu e doar o poveste? Dacă e adevărat?
Ce?
Poţi să-ţi imaginezi dragostea asta?
Poţi?
Da.
Tu eşti.
Trezeşte-te.
E un vis, nu?
Cu siguranţă.
Unul frumos.
Unul foarte frumos.
Domnule Kingson, noua dvs. secretară e în lift,
mă gândeam că poate vreţi s- o cunoaşteţi.
Atâta timp cât arată bine...
Arată puţin ciudat.
Fără feţe de câini sau de clovni...
În descriere spunea că orice i- aţi da să facă,
rezolvă ca prin farmec.
Traducerea şi adaptarea: BRiLi @ www. titrari. ro
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro
Best watched using Open Subtitles MKV Player