ReSincronizare: Agentuoo7 Subtitrări-Noi Team
O, Doamne...
Ce s-a întâmplat?
Suntem căsătoriţi de mult.
A fost de la "iarbă"?
Nu cred, pentru că am adus-o cu noi de la New York.
E aceeaşi.
Cum se...
Cum se chema filmul ăla?
Ştii tu care... "Dă vina pe Rio".
Ăsta trebuie să fi fost...
Îmi simt inima...
Trebuie să rezişti până la ora cinei...
După asta, eu...
Doamne!
Îmi place să trăiesc aşa.
Da...
Aş vrea să avem destui bani pentru a rămâne în Brazilia pentru tot restul vieţii noastre.
O să mă gândesc la asta.
Bine...
Crezi că ar fi o cale?
- Da... - Da.
Iubito...
Unde ţi-e gândul?
Nu-ţi fă asta.
Totul e minunat.
Da...
Nu mă simt chiar atât de distrusă când sunt aici. Asta-i tot.
Ai putea sta o jumătate de oră în Rai...
ÎNAINTE SĂ AFLE DIAVOLUL CĂ AI MURIT
Ziua jafului
- Baftă. - Ne vedem mai târziu.
Te iubesc.
ÎNCHIS
Bun...
Nu atinge nimic, nu spune nimic. Dă-te înapoi.
Stinge luminile. Stinge-le!
Eşti nebună? Nici să nu te gândeşti la alarmă!
Du-te la colţ!
Ţii bani aici? Deschide-l. Deschide-l!
Repede, vino aici!
- Vrei să te împuşc? - Nu...
Deschide-l!
Du-te la colţ!
Ţine mâinile jos. Ţine, naibii, mâinile jos.
Bun...
Vino aici.
Vino aici să te pot vedea! Vino, ieşi de după colţ!
Vino aici!
Lasă mâinile jos. Ţine mâinile jos.
La naiba. Asta-i tot ce ai aici?
Sunt cu ochii... Stai departe de alarmă, da?
La naiba, e tot ce... Du-te înapoi în colţ!
Du-te, la naiba, înapoi în colţ! Du-te la colţ!
Rahat...
Ţine mâinile jos, la vedere. Sunt cu ochii pe tine!
O să te împuşc, da? Te împuşc într-o secundă!
Astea sunt numai rahaturi!
Diamante...
Unde e cheia de la vitrinele astea?
- Unde sunt cheile de la vitrine? - În sertar!
Gura, da?
Astea sunt? Nu mişca, da?
Nu mişca.
Sunt toate la fel?
Sunt?
Proasta naibii!
Sunt cu ochii pe tine!
Care cheie... care e... La naiba!
Ce naiba...
A naibii sticlă...
Ce naiba e cu sticla asta?
La naiba...
Rahaturi...
Ale naibii rahaturi!
La naiba!
Idioata naibii!
Arma mea...
La naiba! Andy!
Eşti atât de idiot!
Tâmpitul de Andy!
HANK: Cu trei zile înainte de jaf
- Ai făcut 500 de puncte. - Nu, tată. A doua a fost ratare.
- Nu, a fost o aruncare perfectă! - Bun joc.
- Cine mai vrea unul? - Unchiule Andy, pot să mai iau?
După cum joci, o să-ţi cumpăr tot standul.
Nu, nu, nu... Mama ei n-o lasă să mănânce porcării de astea.
Asta nu e porcărie, e cârnăcior, nu-i aşa, dragă?
- Cât îţi datorez? - Hank, nu e nevoie de banii tăi...
- Nu, eu plătesc, da? Mă ocup eu. - Eşti sigur?
- A fost un joc bun? - Da, da, da...
Dă-mi un sărut...
- Ne vedem în week-endul viitor? - Da, te iubesc.
Uite-ţi mingea.
- N-ai hrănit-o cu porcării, nu? - Nu, bineînţeles că nu.
Nu vreau să se obişnuiască să mănânce prost.
- E cam grăsunică. - Nu e grăsunică, tu eşti grăsunică.
Să ţi-o trag!
- Şi-a dat cu cremă protectoare? - Era înnourat, Martha.
Dar sunt radiaţii, Hank... Ai banii mei?
Doamne, Martha! Ai idee cât mă costă şcoala aia?
- Tu ai fost cel care a vrut-o acolo. - Pentru că e o şcoală a naibii de bună
- ...şi ea a vrut să meargă acolo. - Îmi eşti dator pe trei luni.
Nu-ţi datorez ţie, îi datorez Daniellei.
Să nu ne încurcăm în semantică...
- Pa. - Aprilie, mai şi iunie!
Promit, da?
Rahat...
Să ţi-o trag, da? Poţi să-mi împrumuţi celularul tău?
Eu n-am aşa ceva.
Duce la cancer pe creier. E un telefon public la baie.
Poate să mai aştepte.
Ce se întâmplă cu tine?
Înainte de a apuca lumea de boaşe, ar trebui să ştiu dacă tu ai aşa ceva.
Eu le am, când am nevoie de ele, da?
Da, isteţ şi amuzant.
Asta-i ceea ce am admirat întotdeauna la tine.
- Eşti un ticălos, Andy. - Întotdeauna am fost.
- Să vedem dacă ai, până la urmă. - Ce?
Cojones...
Tu ai nevoie de bani. La fel şi eu. Hai s-o rezolvăm.
Despre ce vorbeşti?
E un loc pe care-l putem palma.
Îl ştiu ca pe propriul buzunar. Cel mai uşor ban pe care-l putem face.
Despre ce vorbeşti?
Să zicem cam... 600.000 $.
Şi e asigurat împotriva furturilor. Spun asta pentru cazul
în care te-ar supăra problemele de conştiinţă.
Pot lua după aia 20 cenţi la dolar.
Adică 60.000$ de fiecare.
Mai mult sau mai puţin.
- Nu-mi vine să cred că tu spui asta. - Poţi crede.
E sigur, nimeni nu va fi rănit, toată lumea câştigă. E perfect.
De ce?
Ce ţi...
- Tu ai nevoie de bani? - Bineînţeles că am nevoie, dar asta...
Asta e o infracţiune serioasă. Eu nu sunt genul ăsta. Am o fată...
Ai un rahat!
Ai un rahat întreg. O spui chiar tu.
Mereu, în fiecare zi.
Ştii, nu e chiar atât de serios pe cât crezi.
Eşti fratele meu mai mic. Ai încredere în mine.
Doamne, Andy!
De asta m-ai chemat? De asta ai vrut să stai cu mine ieri, ca să-mi spui aiureli?
Pentru asta te-am chemat.
Să-ţi spun aiureli.
Care-i locul?
Nu. Nu-ţi spun nimic până nu accepţi.
La naiba...
E prea mult.
Ce mai face soţia ta?
Salut, Hank!
Am o întâlnire.
- Mă întorc în scurtă vreme, da? - Bineînţeles, doar e joi.
Ai ajuns mai devreme?
Da, doar ştii cât de ocupată sunt.
Spune-mi că o să te gândeşti la asta.
M-am gândit, deja. Şi am ajuns la concluzia că eşti nebun.
Unde am să mă duc cu tine?
Adică, ai de dat pensia alimentară,
ai de plătit şcoala Daniellei, ai ratele...
...ipoteca... apartamentul... În doi ani, eşti terminat.
Pot să rezov toate astea. Ştiu că pot.
Când ai să te maturizezi, Hank?
Un singur lucru merge bine la tine...
şi ar trebui să te bucuri de el.
Eşti chiar bun în pat şi nu-mi trebuie altceva.
Te iubesc.
Vreau mai mult.
La fel voia şi...
Oliver Twist.
Pot să te mai ajut o dată?
Sau chiar trebuie să te întorci?
Acestor vremuri triste, noi trebuie să ne supunem.
Să spunem ce simţim, nu ce-ar trebui să spunem.
Bătrânii au avut de suferit mai mult. Tinerii nu vor cunoaşte acest tumult,
Nici cum e viaţa lungă de trecut.
Bravo! Bravo!
- Sunt mândră de tine! - Ai fost minunată!
Bunicul şi cu mine credem că ai fost grozavă!
Scuzaţi-mă, îmi cer scuze... aş vrea să-mi oferiţi un autograf.
- Tată... - Ce? Ai fost incredibilă!
- Încetează. - Ce e?
- Am sărit nişte versuri... - Nu, nu-i aşa! N-am remarcat!
- Tu ai remarcat? - N-am remarcat nimic.
Dragă, ai fost grozavă. Ce e?
Mamă? Pot să merg să văd Regele Lear în week-end?
- E o excursie cu clasa. Merg toţi. - I-ai cerut voie tatălui tău?
- Pot, tată? - Sigur, nu văd de ce nu.
Păi, e 130$. Rămânem peste noapte acolo,
iar în preţ e inclus hotelul şi ce mai e.
Bun. Grozav. Da...
- Da. - Salut. Pot să vorbesc cu tine?
- Unde eşti? - În hol, lângă automatul de cafea.
- Vino în biroul meu în 30 de secunde. - Bine.
Hank, administratorul de pe str. Riverside, nr. 111, spune că se poate ocupa.
Are nevoie... Ce faci? Alo?
Deci?
- Locul ăla de care mi-ai vorbit... - Ce loc?
Ăla pe care îl vom...
Lovi? Jefui?
Spune...
Spune-mi despre el.
N-o să-ţi spun nimic, până nu-mi spui că eşti de acord
şi odată ce ai făcut-o, nu mai e cale de întoarcere.
Sunt de acord.
Dă-mi mâinile să ţi le văd.
- Spune din nou: "Sunt de acord". - Despre ce vorbeşti?
Spune din nou: "Sunt de acord".
Sunt de acord. Ce nai...
Am vrut să văd dacă nu trişezi, ca-n jocurile de când eram copii.
Ştii, faza cu "nu se pune dacă ai degetele încrucişate".
Sunt de acord. Ce facem? Şi când?
E vorba de un magazin de bijuterii.
- Îţi sună cunoscut? - Nu.
Şi dacă ţi-aş spune că e Foot Locker de o parte
şi magazinul de accesorii Claire's de cealaltă parte?
Da, aşa e... Te-ai prins.
Acum, ascultă...
Nu ne interesează Tiffany, ci o afacere de familie.
Un loc nu prea aglomerat, într-o sâmbătă, când veniturile săptămânii sunt în seif.
Amândoi am lucrat acolo, ştim combinaţia seifului,
ştim sistemul de alarmă, ştim unde e totul.
Estimez cam... Încasările pe o săptămână, bijuteriile, vitrinele, seiful...
Cu totul vreo 500.000$... poate chiar 600.000$.
Bătrâna care lucrează e singură până la prânz.
Ea n-o să fie o problemă.
Andy...
Da?
E magazinul mamei şi al tatii.
De aia am spus...
... "o afacere de familie".
Nu putem face asta.
Ba da, putem. Gândeşte-te, e perfect.
Intri şi ieşi într-un minut,
asigurările vor avea grijă de mama şi de tata, deci nu-i prejudiciem...
Nimănui n-o să-i pese. Poliţia va lua dosarul şi-l va arunca într-un sertar...
Doamne, Andy! Eu...
De ce mă vrei şi pe mine în asta?
Asta va rezolva problemele amândorura.
Ce e de rezolvat în cazul tău?
La fel ca-n cazul tău. Am nevoie de bani. Vreau s-o iau de la început.
- Ce vrei să spui? - Ce naiba... Nu e treaba ta.
Vreau s-o iau de la început. Asta-i tot.
Vreau s-o iau de la capăt şi să-mi ajut frăţiorul.
Haide!
Da...
Nu cred că pot s-o fac...
- Nu cred că pot s-o fac... - Ba da, poţi s-o faci!
Da, poţi!
E pur şi simplu...
Ai aici 2000$.
E un avans.
Vezi dacă ăştia te pot ajuta să te hotărăşti.
Şi...
...imaginează-ţi restul.
...5, 6, 7, 8, 900$. E bine?
- Îmi mai datorezi pe mai şi pe iunie. - Da, luni! Restul ţi-i dau luni!
- Asta-ţi spuneam. - Eşti un ratat.
- Eşti aşa un ratat! - Vin la tine cu 900$ şi tu...
- Dacă ar fi fost pentru mine, poate! - La revedere.
- La revedere! - Mai şi iunie, ticălosule!
Danielle, cina!
Te rog, nu mă pune în aştep...
Doamne!
- Hei, Bobby. - Ce faci?
- Dă-mi voie să-ţi fac cinste. - Lucrez, acum.
- Nu-ţi mai împrumut niciun ban. - Nu, omule, hai! Am biştari.
- Ai câştigat la Pronosport? - Da, aştept.
Uite, dacă eşti liber mâine dimineaţă, am o propunere pentru tine.
Mai târziu.
- Şi dacă sunt agenţi de pază? - Nu sunt.
Nu, e o afacere de familie.
Cum adică e o afacere de familie?
- Ce naiba e asta? - E la periferie, da?
Nu e... nu e în oraş.
Nu ştiu.
Stai puţin...
Mergem până acolo, verificăm, dacă ceva pute...
...pur şi simplu plecăm.
Spunem: "Ducă-se naibii", ne mişcăm cururile fericite acasă, iar banii îi păstrez oricum.
Da, bine.
Banii îi păstrezi oricum.
- Hanson? - Da, eu sunt.
Bun.
- Bobby, la naiba! Trebuie să plecăm! - Da, scuză-mă. Intră puţin!
Să arunc nişte haine pe mine, durează o secundă.
Trebuie să plecăm! La naiba!
Doamne, Bobby, e atât de devreme!
- Dacă s-a trezit Bo, tu stai cu ea. - Ţi-am spus că am ceva de lucru.
Mă doare-n cot ce ai.
Chris nu e obişnuită să fie trezită atât de devreme.
O, Doamne!
Iubitule, poftim.
- Mulţumesc, puiule. - Vorbiţi în linişte, da?
Dacă se trezeşte Bo, îţi rup fundul în bătaie. Şi pe-al tău la fel.
Haide!
Bun. S-o facem!
Am ajuns?
Cine naiba se presupune c-ai fi?
Am lucrat acolo, da?
Am lucrat acolo şi nu pot risca să fiu recunoscut. Nu...
Uite...
- N-ai mai făcut aşa ceva până acum, nu? - Da, şi?
Trebuie să-ţi spun ceva. Arăţi ca un idiot.
O s-o fac singur.
Serios?
Tu o să conduci şi eu o să mă ocup de treabă, da?
Şi dacă ai nevoie de ajutor?
Am tot ajutorul de care am nevoie, aici.
Fără împuşcături.
- O să fac tot posibilul. - Hei, fără împuşcături.
Tu conduci, eu fac treaba.
- Fără împuşcături. - Tu n-ai boaşe s-o faci.
Eu am boaşe şi am şi arma. Asta-i înţelegerea, altfel cobor acum.
Nu! Doar...
Doar să nu tragi, da?
Bun. Încă 10 minute.
Ce naiba-i asta?
I-am ascultat pe poponarii ăia tot drumul.
Acum trebuie să intru în pielea personajului.
- Da? - Bine.
Bun...
Asta e...
Eşti gata?
Maşina în faţă, uşa deschisă, eu sar înăuntru, tu accelerezi.
- Simplu ca bună ziua. Bine? - Bine.
- Bine? - Bine.
- S-o facem. - Sigur.
Da, bună. Cu Andrew Hanson se poate, vă rog?
Moony. Moony, da?
Spune-i că e Moony.
- Da? - E un domn Moony pe linia 2.
- Pare a fi un ţicnit, dar... - E-n regulă, fă-mi legătura.
S-a dărâmat totul, Andy.
Doamne, Andy...
Ce naiba o să mă fac?
ANDY: Cu patru zile înainte de jaf
Nu, dragă, nu-ţi face griji. E vreo greşeală.
E ori vina băncii, ori a mea.
Poate că n-am pus destui bani în contul comun.
Da... nu... Ascultă, nu-ţi face griji.
Sigur că o să ai banii. O să sun şi o să rezolv totul, da?
Da, bine?
- Andy? - Da?
Te aşteptăm în sala de conferinţe.
Da, vin imediat.
Doamne!
Bun, următorul...
Auditorii.
Unii dintre voi poate aţi auzit că ne-am procopsit cu un audit de la Fisc.
Auditorii vor fi aici luni.
Vor petrece câte o zi sau două în fiecare departament.
Luni vor începe cu statele de plată,
aşa că tu vei fi primul, Andy.
Grozav.
Grozav... Nicio problemă.
Bună ziua. Cum vă simţiţi astăzi, dle?
Mulţumesc mult.
Ţi-e foame?
Ia-ţi ceva de băut.
Sigur... Apă tonică.
Contabilitatea...
Chestia e că în contabilitatea afacerilor imobiliare, poţi să...
...poţi să aduni pe linii, poţi să aduni pe coloane, socoteala iese.
În fiecare zi, în fiecare noapte... iese totalul.
Totalul e întotdeauna suma părţilor.
E curat, e clar, e perfect, absolut...
Dar viaţa mea...
...nu iese la socoteală. E...
Nimic nu se leagă de altceva...
Eu nu sunt suma părţilor mele.
Părţile mele nu se adună...
într-un...
...într-unul ca mine, cred...
Fă-ţi rost de un psihiatru, sau de o soţie.
- Am deja o soţie. - Fă-ţi rost de un psihiatru.
Îmi pare rău... e-n regulă.
E din cauza mea, iubito?
Ce mai contează?
E doar încă o ratare.
Jur că are mare importanţă.
- Tu eşti tot ce vreau. - Da...
Sunt o bucătăreasă execrabilă, casa e o cocină,
sunt execrabilă în pat, nu ştiu de ce mă mai ţii.
N-ai fost în Rio.
Ce n-am fost?
Execrabilă în pat.
Bun, după cum spuneai, "Dă vina pe Rio".
- Cred c-am putea să ne întoarcem acolo. - Ce?
În Rio.
- Să locuim? - Absolut.
Eşti... eşti nebun.
- Nebun. - De ce-aş fi nebun?
Piaţa imobiliară e în plină creştere în Rio,
sunt mulţi care investesc.
E la fel cum europenii şi arabii
vor proprietăţi imobiliare în New York, în America,
iar eu ştiu cum merge piaţa.
Nici măcar nu vorbeşti limba.
O să învăţ.
Doamne!
Ştii, când...
...când m-ai cunoscut,
cea mai bună perspectivă era să moştenesc afacerea părinţilor mei
şi să-mi fac cumpărăturile în Westchester.
Acum, ştiu că nu suntem nişte nababi, dar...
...uită-te puţin la viaţa noastră, de acum.
M-am angajat în slujba aia nenorocită, cu afaceri imobiliare,
care a fost practic o rampă de lansare.
Şi câştig acum 100.000$ pe an.
Sunt inteligent.
Ştiu dedesubturile.
- Da... - Da.
Pariez că le ştii.
Prin asta ce vrei să zici?
Că nu există un acord de extrădare între Brazilia şi SUA.
Cum...
Cum naiba de ştii asta?
Am văzut într-un film.
Da, cred că am văzut acelaşi film.
Deci, la ce te gândeşti?
La ce te gândeşti? La ce te gândeşti?
Nu întreba şi nu spune.
Vreau doar să ne întoarcem acolo.
Da? Lanţul hotelier Sea Haven, e un loc drăguţ în care putem sta.
Da?
E-n regulă?
- Ce limbă vorbesc acolo? - Portugheza.
Eu vorbesc puţină spaniolă.
E... Scuză-mă, iubito. Nu e aceeaşi limbă.
- Ba da. Este. - Îmi pare rău, dar nu e.
- Este. - Nu...
- Este. - Como se llama?
- Me llamo... - Me llamo?
Gina...
De ce ai venit la mine?
Te ştiu de demult şi ştiu cu ce te ocupi.
Ce, eşti vreun poliţai?
Nu-s poliţist. Am vrut doar să mă asigur că mai eşti în branşă.
O să-ţi aduc ce primesc, în curând. Accepţi, sau nu. Dar ştiu că vei accepta.
Nu lucrez pentru poliţişti.
Poţi să mă verifici.
O să mă întorc.
Ai aici 2000$.
E un avans.
Vezi dacă ăştia te pot ajuta să te hotărăşti.
Şi...
...imaginează-ţi restul.
Cum începem? La naiba...
- Nu noi, tu. - Eu?
Ce naiba ştiu eu despre furtul de bijuterii?
Vei învăţa.
Te vei antrena în timpul loviturii.
- Termină. Asta e ceva serios. - Ştiu. Sunt serios ca un infarct.
Pentru că eu nu pot...
Nu pot merge în centrul ăla comercial.
- De ce nu? - Doamne.
Acum trei luni am negociat toată zona aceea
cu un reprezentant al Home Depot pentru că ei erau în căutare de spaţii,
iar noi avem mult teren în centrul comercial.
Am trecut de mai multe ori pe acolo,
"Andy, dragă. Ce mai faci? Nu te-am văzut de mult timp."
Le-am spus o mulţime de rahaturi,
pentru că şi-au dat seama că va fi sfârşitul lor,
odată ce un mare conglomerat va cumpăra centrul comercial.
De aia, cineva ar putea să mă recunoască foarte uşor.
Atunci, amânăm... Adică...
Da, am putea...
Ştii, să aşteptăm vreun an...
Nu ştiu cum e la tine, dar pe mine problemele mă presează.
Doamne, Andy...
Andy!
- Nici măcar nu ştiu cum să încep. - Nu te mai purta ca un copil.
- Nu mă port ca un... - Te porţi ca un copil.
Ia-ţi o armă. O armă de jucărie.
De la un magazin pentru copii.
Doamna aia care lucrează sâmbăta... cum o cheamă?
- Doris? - Da, Doris, prietena mamei.
Are... cât are? 60-70 ani?
E oarbă ca un liliac. Uită-te la mine!
E oarbă ca un liliac, da?
Armele alea de jucărie par atât de reale, încât îi păcălesc mereu pe poliţişti.
Te duci acolo la 8:00, s-o vezi când deschide, o împingi în camera din spate,
goleşti seiful, sertarele, iei banii gheaţă şi le arunci pe toate într-o geantă.
Da? Nu e nicio problemă.
Doamne, Andy. Nu ştiu. Nu ştiu.
Eu nu... eu...
Nu ştiu.
Haide.
Poţi s-o faci.
Oricine poate.
- Mă gândeam, doar... - Ştiu, ştiu.
Dar e prea târziu ca să te mai gândeşti.
E prea târziu.
Ăsta e viitorul nostru.
- Da? - E un domn Moony pe linia 2.
- Pare a fi un ţicnit, dar... - E-n regulă, fă-mi legătura.
S-a dărâmat totul, Andy.
Doamne, Andy...
Ce naiba o să mă fac?
- Poate e internată în altă aripă? - Dacă aţi putea să vă calmaţi puţin.
- Încerc să vă ajut. - Eu nu...
- Ce faci aici? - Păstraţi liniştea, puţin.
M-a sunat tata, da? Abia am ajuns aici.
Uitaţi, dnă, tata... Am înţeles...
- Am înţeles. - După cum i-am spus şi lui.
- Nu avem niciun Charles Hanson. - Ştiu, dar ar putea să...
Staţi puţin! Avem pe cineva Nanette Hanson.
- Cum? - E cineva, Nanette Hanson.
Au adus-o acum 3 ore.
Ce?
Plăgi prin împuşcare.
- Unde e? - La Urgenţe - Terapie Intensivă.
Hei... Aşteaptă! Sunteţi rude?
Domnule? Sunteţi...
Tată?
E inconştientă...
Şi...
...este...
Spuneau că...
CHARLES: Cu o zi înainte de jaf
Deci, cum te simţi?
Da, mă simt bătrân!
Adică, am învăţat toată săptămâna şi nu-mi pot aminti nimic.
Haide! O să treci testul ăsta, tată.
O să-mi petrec ziua de naştere dând testul ăsta stupid.
Ai mai vorbit cu fraţii tăi?
- Acum câteva săptămâni. - Da?
Ce mai fac?
Sunt ocupaţi.
Ştii, tată. Hank e Hank şi Andy e Andy.
Gata cu tocitul, sărbătoritule. E momentul adevărului.
- La ce oră vine Doris la magazin? - A spus că cel mai târziu pe la 12.
Trebuie să stea cu copilul fiicei ei.
Te iau imediat după test.
Haide, haide!
Bine, bine!
- Un punctaj perfect, dle Hanson. - Bingo!
Felicitări!
Acum, dacă o să duceţi asta la ghişeul C,
vă vor face controlul oftalmologic.
Ar trebui să fie bine, îi port pe ăştia.
- Am studiat din greu. Mulţumesc! - E-n regulă!
- Domnule! Nu puteţi trece. - E magazinul meu.
- Îmi pare rău. Joey! - Ce s-a întâmplat?
- Domnule... - Ce s-a întâmplat?
- Vreau să ştiu ce se întâmplă! - Aşteptaţi dincolo de banda galbenă.
- E soţia mea! - Vă rog, calmaţi-vă.
Te iubesc.
Mai sunt destule teste pe care le putem face,
dar din ceea ce am văzut până acum, e foarte puţin probabil.
Nu mai există activitate cerebrală. Statistic vorbind,
sunt şanse foarte mici de revenire.
De ce lucra mama?
Credeam că nu mai lucrează la magazin. Katherine mi-a spus asta.
Clarice trebuia să stea cu copilul, eu trebuia să-mi fac controlul pentru permis.
Astăzi e ziua mea.
Unde-i fratele tău?
El...
A zis că nu mai suportă.
Nu mai poate s-o vadă aşa.
Hoţul ucis în jaful magazinului de bijuterii a fost identificat
Avea 28 de ani.
Era cunoscut în Red Hook.
Red Hook? Şi ce făcea tocmai aici?
Ce naiba făcea! Ce...
Adică, alegea la întâmplare un punct de pe hartă?
E atât...
E atât de absurd. Atât de arbitrar.
De ce eu? De ce ea?
Ce făcea tipul ăsta?
Să arzi în iad!
Da, înţeleg. Da, mulţumesc.
N-ar fi mai bine să sunaţi şi să stabiliţi o întâlnire?
Aş prefera să aştept.
Vă rog.
Steve. Vreau să te ocupi de asta.
Tată...
Trebuie să iei o decizie, tată.
Arma a fost cumpărată din Texas.
Cu un permis de conducere furat şi cu acte de identificare falsificate.
Arma apare în New York, la un an după aceea.
Mama are nevoie de o decizie din partea ta, tată.
- Andy, lasă-l în pace. - Trebuie să facă ceva.
- Trebuie să ia o decizie. - Lasă-l cu suferinţa lui, puţin.
- Mama e în mâinile Domnului! - Vrei să termini cu prostiile astea?
- N-ar trebui să-l forţezi pe tata. - Trebuie să ia o decizie.
Salut, Patrick.
Ştim că vă e greu, dle Hanson.
Lăsaţi-o să se stingă.
Dumnezeule milostiv şi atotputernic,
iartă păcatele făcute de fiica Ta, Nanette, în viaţa asta.
Primeşte-o cu bunăvoinţa Ta
în cămara slavei Tale,
pe sora noastră. Odihnească-se-n pace!
Condoleanţe, a fost o femeie grozavă.
- O mamă minunată. - Îmi pare rău.
Condoleanţele mele.
- Îmi pare rău. - Îmi pare rău pentru pierderea suferită.
- Mama ta a fost o persoană minunată. - Îmi pare foarte rău.
Dumnezeu să vă binecuvânteze..
Nu mai pot juca teatrul ăsta, Andy.
Întotdeauna s-a purtat ca un copil.
Da?
Nu prea pot vorbi acum.
Nu pot...
Trebuie să plec, Andy are nevoie de mine.
- Secţia 22. - Cu detectivul Barret, vă rog?
Un moment, domnule.
Îmi pare rău, nu e aici acum.
E cineva pe acolo care ştie ceva de cazul Nanette Hanson?
- Cu cine vorbesc, vă rog? - Charles Hanson.
Numai un moment, dle.
Sergent Sullivan.
Bună dimineaţa. Am mai încercat să dau de detectivul Barret,
- dar nu m-a mai sunat înapoi. - Aţi dori să-i lăsaţi un mesaj, dle?
Nu, nu vreau să-i mai las încă un mesaj.
Nu e nimeni căruia să-i pese? Nu e nimeni acolo care să-şi câştige pâinea?
Aţi dori să lăsaţi un mesaj, dle?
HANK: În ziua jafului
Nu ştii cât e de important asta pentru mine?
Ştiu, doar că...
Ştii... am crezut că o să mă descurc,
dar n-am putut să strâng banii, ştii?
Toţi prietenii mei cred că voi merge şi eu. Ce-o să le spun?
Vor mai fi şi alte excursii...
Dar nu la Regele Lear!
Tată, dacă nu voiai să plăteşti pentru asta, trebuia să-mi spui,
şi să mă scuteşti de umilinţa
de a trebui să le spun tuturor prietenilor că eşti un ratat.
Aici e Hank, probabil sunt ieşit. Lăsaţi mesajul după semnal.
Ştiu că eşti acolo.
Ridică telefonul.
Ridică, naibii, telefonul, poponar afurisit!
- Andy, sunt aici. - Unde ai fost?
Aici. Am sunat că mi-e rău.
Ce naiba ai făcut cu găozarul ăla?
- Eram speriat, da? Îmi pare rău. - Nu ţi-am zis fără arme, la naiba?
- Trebuie să vorbim. - Andy...
Ne întâlnim la barul lui Moony.
Încă mai poţi trece s-o vezi pe mama.
- Şi ce să spun? - Nu spune nimic. La naiba!
- Cine mai ştie? - Nimeni.
- N-ai spus nimănui? - Nu.
- Nu te-a văzut nimeni vorbind cu Bobby? - Nu.
De unde ştii că nu te-a văzut nimeni aici?
Haide. Era multă lume, înghesuială... Nu, nu...
- El a închiriat maşina cu tine? - Ce să facă?
- El a închiriat maşina? - Nu! Nu!
Ai...
- Bun, l-ai luat... - Da, de la el de acasă.
Nimeni nu te-a văzut în casa lui?
- Nimeni nu te-a văzut în casa lui? - Nu! Nu!
- Nimeni nu te-a văzut în casa aia? - Nu!
Ai curăţat maşina? Ai şters amprentele?
- Ai curăţat...? - Am curăţat...
- Ai lăsat ceva în maşină? - Nu, bineînţeles că nu.
Probabil că va fi bine.
Dacă nu fac legătura cu maşina, probabil suntem în regulă.
N-ar fi trebuit să se întâmple asta...
Întoarce-te la serviciu şi poartă-te normal.
Bine.
Îmi pare foarte rău, Andy. Îmi pare...
Nu cred că pot trece prin asta.
Taci.
- Am iubit-o atât de mult... - Taci, naibii, din gură.
Dacă tot trebuia să iei pe cineva, de ce a trebuit să-l iei pe el?
Un mesaj nou
Aici e Mike Stubin de la închirieri auto, pentru dl Hank Hanson.
Dle Hanson, aţi returnat o maşină ieri
şi se pare că aţi uitat nişte obiecte personale în ea.
Vă rog, daţi-mi un telefon la 555-2649. Numele meu e Mike Stubin.
Încă o dată, numărul e 555-2649. Mulţumesc.
Sfârşitul mesajului.
Bun...
Doamne!
555...
Bun.
Alo! Aţi ajuns la închirieri auto.
- Maşinile noastre sunt asigurate... - La naiba...
Bun.
Doamne. E-n regulă, e-n regulă...
Scuzaţi-mă...
Aşa e. 255$ plus TVA.
Dar pentru încă 17$ pot să vă ofer ceva din clasa lux.
Sau pentru... da?
Exact, din clasa compact. 255 plus taxele.
- Asta dacă nu vreţi un SUV... - Vă rog!
- ...pe care vi-l pot oferi la 299$... - Scuzaţi, Mike Stubin este?
- Scuzaţi, dle. Vorbesc la telefon. - Ştiu, vreau doar să-l găsesc pe Mike...
Deci, doriţi un SUV?
Nu, nu. Una din clasa compactă e bine.
Nu... mulţumesc că aţi sunat.
Scuzaţi.
- Cu ce vă pot ajuta, dle? - Am primit un mesaj de la dl Mike Stubin.
Se pare că am lăsat ceva în vehiculul pe care l-am returnat ieri. Cred că era un CD.
Atunci, aţi vorbit cu dl Stubin. El e şeful.
- Ştiu. Pot vorbi cu el? - Îmi pare rău, dar nu este.
- O să trebuiască să reveniţi. - Când îl pot găsi?
Nu ştiu... N-o să fie deloc astăzi aici...
Atunci, poate mă puteţi dvs ajuta.
- Nu, îmi pare rău, dle. - Nu, spuneam... Poate că puteţi...
- Va fi aici, mâine? - Alo?
Nu, eu...
Nu, n-am spus asta, dle. Nu depinde de mine.
Nu...
- Jake, îmi dai o bere? - Da.
El e tipul. El e.
- Deci, amice... - Ce nai...
- Ăsta-i tipul? - Da...
Ai fost cu Bobby Lasorda sâmbătă?
- Ce? - Te-am întrebat, naibii, ceva.
Ce? Da, da, da.
- Cum te cheamă? - Sunt Hank.
- Hank? - Ştii ce?
Vino. Să mergem.
Urmează-mă. Cred că putem vorbi acolo.
Bun...
- Veniţi. Luaţi loc. - Aici e bine?
Da, e perfect.
Deci...
Care-i treaba?
Sora mea...
...s-a trezit dintr-o dată văduvă.
Mi-a spus că Bobby şi cu tine aţi avut o treabă.
Bobby spunea că era o treabă de făcut.
În care a ajuns să fie împuşcat şi ucis, dar tu n-ai fost împuşcat şi ucis.
Nu, eu am aranjat doar să-i fac rost de o maşină.
- Îmi pare rău. - Dar ce naiba înseamnă asta?
Bobby mi-a zis că are nevoie de o maşină închiriată, dar...
Asta a fost vineri noapte, şi...
El n-avea carte de credit. Aşa că i-am zis că-i închiriez eu cu cardul meu.
Îi datoram nişte bani, aşa că... Asta e tot, jur.
Îmi pare foarte rău.
- Ce? Acum, minţi? - Nu, nu...
Pentru că dacă Bobby ar fi vrut un card, ar fi furat unul, la naiba!
Chris, aşteaptă, naibii, afară. Lasă-mă să tratez eu.
Ai permis de conducere?
- Ce? - Permis de conducere?
Pe care-l arăţi, când închiriezi o maşină?
- Da, da... - Dă-mi-l să-l văd.
Da...
Bine... Sigur.
- Henry Hanson. - Da.
Asta e adresa, da?
Da, da... aia e.
O să fiu sincer cu tine, băiete.
- Te superi dacă-ţi spun "băiete"? - Oamenii îmi spun Hank.
Bobby era un rahat.
Eu o ştiu, tu o ştii... dar nu asta contează.
Ce contează e că acest rahat era tatăl copilului surorii mele.
Şi el plătea cheltuielile casei.
Acum e mort şi eu mă întreb:
"Cine o să plătească toate cheltuielile alea?"
Regret. Trebuie să mă...
- Regretele nu plătesc facturile, băiete. - Ştiu, ştiu...
Trebuie să negociem un acord, aşa că fă-mi o ofertă.
10 miare. Accept! 10 miare.
Cred că am căzut de acord.
- Dacă nu vrei cu 10, pot să las la 15. - Nu.
Sora mea vrea să te ucid.
Sau aş putea să chem poliţaii.
Dar mie nu-mi plac poliţaii...
...şi poliţaii n-or să plătească facturile surorii mele.
Aşa că eu cred că acordul e destul de corect pentru tot.
- Poimâine, băiete. - Unde pot... Unde...
Aici. La ora 20:00.
Eşti nebun?
Îmi închipui că trebuie să-ţi mai fi rămas ceva în urma acordului de divorţ.
Tu-mi datorezi mie bani... Îmi datorezi 2000 de dolari.
Mă mir că ai tupeul să mă întrebi.
Martha...
Am necazuri serioase.
Nu dau o para chioară pe necazurile în care te-ai băgat.
Şi data viitoare când mai apari pe aici, ar fi bine să-mi dai banii.
Ascultă...
- Spune-i Daniellei că o iubesc. - Dacă o iubeşti, plăteşte-i pensia.
Îmi pare rău pentru pierderea suferită, a fost o persoană minunată.
- A fost o femeie minunată. - Condoleanţe.
Era minunată.
Dumnezeu să te binecuvânteze.
Nu mai pot juca teatrul ăsta, Andy.
Întotdeauna s-a purtat ca un copil.
- Da? - Salut, Gina.
Nu prea pot vorbi acum.
Andy are nevoie de mine. Trebuie să plec.
Gina? Gi...
Scuzaţi-mă. Mike Stubin e aici?
- Nu până la amiază. Vă pot ajuta eu? - Da, da.
Am returnat o maşină sâmbătă şi...
Cred că am uitat ceva.
Hanson?
Aşa e. Hanson. Sunt destul de sigur că e un CD.
Numai puţin.
Poftim, dle Hanson.
- Grozav. - Aş vrea să văd, doar, un act.
Da... ştii, l-am...
Mi-am pierdut permisul de conducere.
Aveţi cartea de credit cu care aţi închiriat maşina?
Da... da...
- Asta de aici. - E-n regulă.
Bine. Grozav.
- Mulţumesc. - Aveţi grijă.
- Alo? - Sunt eu.
Andy, Doamne! La naiba! Avem probleme.
ANDY: În ziua jafului
Bună, Andy. Aici e Jake, de la birou.
Îmi pare rău că te deranjez, dar...
auditorii vin mâine.
Am remarcat câteva probleme. Destul de urgente, aşa că...
...sună-mă când ajungi.
O să trebuiască să dormi puţin, deseară.
Te-ai gândit ce faci cu magazinul?
O să trebuiască să iei în calcul... O să se...
Pot să îl ţin eu deschis, ştii, cât timp eşti la spital.
Câteva ore pe zi.
Oamenii vor şti că încă mai merge.
Ar trebui să ard afurisitul ăla de loc până la temelii.
Andy, aici e Jake.
Sper că-ţi verifici mesajele, pentru că avem nişte probleme serioase aici.
Auditorii spun că sunt doi angajaţi cu contracte desfăcute, în departamentul tău,
care încă-şi mai încasează salariile. Şi mai e ceva despre CAS-uri neplătite.
Ascultă... trebuie să ne suni.
Trebuie să mă duc la birou, mâine...
Sunt probleme. Mă duc de dimineaţă şi mă întorc mai târziu.
Bine?
Mama e pe moarte şi el se întoarce la muncă.
Da!
Ridică telefonul.
Ştiu că eşti acolo. Ridică, naibii, telefonul, poponar afurisit!
Andy, sunt aici.
- Ce cauţi aici? - Voiam să...
- N-ai programată o întâlnire. - Nu, doar...
Ştii regulile. Nu poţi să apari pur şi simplu aici.
Întoarce-te într-o oră, dle Apă Tonică.
Mama mea e pe moarte.
Ce păcat...
Data viitoare să-ţi faci o programare.
- Rahat tâmpit. - Nu-mi mai vorbi aşa.
Ce... Ce naiba!
Ai de gând să devii dur?
O să mă loveşti?
De ce era nevoie de o armă? De ce era nevoie de o afurisită de armă?
Ţi-am dat toate informaţiile de care aveai nevoie.
De ce a trebuit să meargă Bobby acolo?
- De ce... - Nu credeam c-o pot face singur.
Ar trebui să te omor.
Cum facem să nu cadă rahatul tău pe pantofii mei?
Deci...
Acum, cine mai ştie?
...primeşte-i trupul în pământ.
pentru că din ţărână ne-am născut şi în ţărână ne întoarcem.
Domnul Iisus ne va schimba trupurile asemenea Lui, în gloria Sa.
S-o lăsăm pe sora noastră în mâinile Domnului...
Nu-i plăcea când mă apucam să fac un grătar.
Îmi pare rău că n-am putut să fiu aşa cum ţi-ai dorit să fiu.
Niciodată nu m-am priceput să vorbesc despre sentimente
sau să arăt genul ăla de afecţiune şi sprijin.
Îmi pare rău...
că n-am fost în stare să fiu tatăl pe care l-ai vrut.
Dar cred că voiam să fii mai bun decât mine
şi credeam că dacă o să te presez...
Poate că nu înseamnă nimic pentru tine, dar aş vrea să ştii
că eu cu adevărat te iubesc.
Şi-mi pare rău. Îmi pare rău.
Îmi pare atât de rău.
Îmi pare rău că nici eu n-am fost fiul pe care l-ai vrut.
Ai făcut tot ce-ai putut.
Totuşi...
...mi se pare că tot pe Hank îl placi.
Şi el e mult mai ratat decât eram eu.
- E un copil. - Da...
- Avea nevoie de mine mai mult. - Şi eu am nevoie de tine mai mult.
Cu siguranţă nu era din cauza figurii lui drăguţe, de căţeluş.
Tu ai fost primul.
Pentru primul întotdeauna e mai greu.
Da, aşa se spune...
Ştii, cu voi patru...
N-am simţit niciodată c-aş fi făcut parte din club.
Păsări frumoase, cu pene...
Eşti sigur că-s fiul tău?
Gina şi cu mine trebuie să ne întoarcem în oraş.
Andy?
Tata...
O, Andy...
Bun...
Ce-ar fi să oprim pe dreapta?
L-ai văzut pe tata?
O, Doamne.
Nu e corect! Nu e corect!
Toată viaţa am muncit să ajung ca tine.
Toată viaţa! Toată viaţa cu tine şi nu e corect!
Crezi că poţi să spui că-ţi pare rău şi să dispară totul!
E prea târziu. Nu e atât de simplu.
Nu e corect...
O, tată...
O, Doamne!
Nu poate să facă aşa ceva!
Andy...
Andy?
- Mă întorc mai târziu. - Unde te duci?
Mă întorc repede. Trebuie să mă ocup de nişte lucruri.
Ce se întâmplă?
Şi dacă o să te întorci şi eu n-o să fiu aici?
Trebuie să ajungi undeva?
A sunat şeful tău şi vrea să-l suni imediat.
Ai probleme?
Nu m-a găsit, doar.
Unde te duci?
Ceva trebuie să se schimbe...
- Cum adică? - Adică... nu mai merge.
- Ce nu merge? - Viaţa pe care o avem.
A fost destul de rău înainte de Rio, dar acum e chiar mai rău.
Nu-mi mai spui nimic din ce se petrece.
Nu înţeleg...
Nici eu...
Ce-a fost chestia aia din maşină, ieri?
Aş putea să te ajut.
N-am nevoie de niciun ajutor.
Realizezi... că am avut o aventură?
Asta ce vrea să însemne?
Înseamnă că mi-am tras-o cu altul.
În fiecare joi, eu cu fratele tău, Hank,
ne întâlneam şi ne-o trăgeam.
Şi nu doar atât. Mă iubeşte.
Şi mă găseşte atrăgătoare.
Tot timpul.
Nu doar în vacanţe.
Hank?
Da, Hank...
N-ai de gând să spui nimic?
N-ai de gând să te enervezi?
- Unde o să te duci? - O să mă duc la mama.
Cum o să ajungi acolo?
O să iau un taxi.
Am nevoie de...
...nişte bani.
O să mă duc la bancă mai târziu.
Salut, aţi sunat la Gina şi Andy, lăsaţi mesajul.
Hai!
CHARLES: La o săptămână după jaf
Ultima persoană pe care mă gândeam că o s-o mai văd
cât timp voi mai trăi. Charles Hanson.
Tot escroc ai rămas?
Ai venit tot drumul ăsta să mă insulţi?
Ai auzit ceva de un jaf armat din centrul comercial Westchester?
Ce ştiu eu de Westchester?
Locul ăla e pentru cetăţeni oneşti, ca tine.
- Ai auzit ceva? - De ce aş auzi ceva despre ceva?
- Eu vând diamante! - Iar unele dintre cele furate.
- Niciodată! - Tâlharul era un tânăr...
pe care-l chema Bobby Lasorda.
Ai greşit adresa, Charlie.
O pereche de ticăloşi mi-au împuşcat nevasta într-un jaf.
E moartă.
Îmi pare rău.
Nu dau o para chioară pe găinăriile tale,
nu-mi mai pasă de nimic.
Decât să-l găsesc pe tipul care a făcut-o.
Ştii ceva?
Îmi amintesc de vremea când Charlie Hanson a început pe strada asta.
Tânăr şi arogant...
...şi bun bijutier. E mult timp de atunci, Charlie.
Întotdeauna ai urât curajul meu.
Îmi spui "escroc", dar nu ştii cum merg treburile în lumea asta.
Sau ce-ar putea unii să facă pentru bani.
Cred...
...că acum ştii, Charlie.
Lumea e un loc malefic, Charlie.
Unii dintre noi scot bani din asta.
Dar alţii sunt distruşi.
A intrat aici. Semăna puţin cu tine, Charlie.
A intrat şi aproape c-am ştiut,
chiar când l-am văzut.
Da?
- Sunt eu. - Andy, Doamne, avem necazuri.
Cum adică, probleme?
Prietena lui Bobby a venit cu fratele ei.
Şi tipul mă şantajează...
Spunea că o să se ducă la poliţie,
sau o să mă omoare, dacă nu-i dau 10.000$.
Bine, bine...
Stai acolo, ajung şi eu şi o să mă gândesc la ceva.
- Andy, tipul ăsta e aproape! - O să găsesc ceva.
Andy, Jake vrea să te vadă.
Sunt cu toţii în sala de conferinţe cu tipii de la Fisc.
- Caută prin conturile tale. - Dă-i naibii. Mă duc la tatăl meu.
O să trebuiască să le spun că ai trecut pe aici.
Pentru numele Domnului, Andy. Spune ceva.
Bun...
Avem probleme.
Cea mai nasoală problemă de când ai fost acolo, da?
Aşa că...
...o să încerc s-o rezolv.
N-avem altă soluţie decât să urmezi indicaţiile mele,
fără întrebări, fără ezitări.
Am făcut asta şi până acum, da?
Şi am ajuns la asta. Viaţa mea aruncată la WC.
Să te ia naiba. O fac singur. Poţi să rămâi aici şi să aştepţi să te ducă la închisoare
unde să putrezeşti restul vieţii tale, tâmpitule.
Nu, nu. Ce ai în cap?
Scuză-mă. Ce ai în cap?
Cum o cheamă pe iubita lui Bobby?
- Chris. - Chris?
Sun-o pe Chris şi spune-i să-l cheme pe fratele ei la apartament.
De ce?
Ne întâlnim cu ei. Trebuie să le dăm 10.000$.
O să trebuiască s-o rezolvăm.
Cum s-o rezolvăm?
Ne luăm după fler şi vedem ce se întâmplă. Poate îi plătim.
N-o să ne lase niciodată să-i scăpăm din gheare.
O să trebuiască să-i plătim pentru tot restul vieţii noastre.
Ai reuşit să-ţi dai seama, în sfârşit, ceva şi singur?
Să mergem să luăm banii şi să vedem ce se întâmplă.
De unde o să scoatem 10.000$?
N-o să fie prea uşor.
Sun-o pe Chris.
Taxi!
Ţi-am spus...
La naiba...
Andy, Doamne! O să-l ucizi.
Hai.
La naiba!
Hai!
Ţine geanta. Ţine, naibii, geanta!
Ţine-o aşa.
- Ţine-o aşa! - Bine, bine...
Rahat! Le vrei pe...
Pune-le în geantă! Bagă-le în geantă!
Ieşi.
- Doamne, Andy! - Ai atins ceva?
- Ai înnebunit? - Ai atins ceva?
- Nu trebuia să-l ucizi, da?
N-ar fi chemat niciodată poliţia!
- E un traficant. - Da...
Ar fi chemat, doar, alţi traficanţi şi furnizori.
Nu ne mai trebuiau decât 10.000 de americani care să ne vâneze pentru tot restul vieţii.
- Ai atins ceva? - Nu cred.
- Nu crezi? - Nu cred! Nu! Nu!
Gândeşte-te! Pentru numele Domnului, gândeşte-te!
- Ai atins ceva? - Nu-mi place asta, Andy!
- Nu-mi place... - Taci din gură!
- Ai atins ceva? - Nu.
Totul e bine?
Să mergem!
Ai banii, băiete?
Nu-mi place să bat drumurile de pomană.
Nu pari prea fericit.
Te superi dacă-ţi spun Groucho?
Nu, nu mă supăr.
- Îţi place ce vezi? - Da, mult.
- Ridică-te. Ridică-te! - Bine.
- Întoarce-te! - E-n regulă.
Deci, cum o s-o facem?
Cu plăcere îţi dăm banii, o să ai destui.
De unde ştiu că n-o să ne storci din nou în câteva luni?
Nu, nu. Vreau doar atât cât să pot avea grijă de Chris.
Drăguţ. Fratele meu n-ar avea atâta grijă de mine.
Salut!
Ce spui, Chris? S-avem încredere în tipul ăsta?
- Da... - Vorbeşte mai tare! Ce?
Da!
Eu n-aş prea crede.
Nu, Andy. Nu, nu, nu.
- Ce-ai spus? - Nu pot face aşa ceva.
Nu-ţi dau voie.
- Nu-mi dai voie? - Nu, ajunge.
Dacă vrei s-o ucizi pe ea, o să trebuiască să mă ucizi pe mine.
Nu e o idee chiar atât de proastă.
De fapt, e chiar una destul de bună.
Ştii că ştiu.
Ce ştii?
Ştiu.
Îmi pare rău.
Am dat-o-n bară cu totul.
Fă-o.
Dă-i drumul.
Hai!
Mi-ai face un favor.
Hai.
Cară-te, naibii, de aici!
Du-te!
Rahat!
Hank!
Opreşte vehiculul!
Opreşte pe margine! Dă-te din cale.
Bună, dle Hanson. Băgaţi capul pe uşă şi vedeţi dacă e treaz.
Puteţi sta câteva minute cu el.
Tată...
N-am avut nicio clipă intenţia s-o rănesc.
Am avut doar nevoie de bani.
N-ar fi trebuit să se ducă cu nicio armă.
Iar ea n-ar fi trebuit să fie în magazin.
Totul a mers prost.
E-n regulă, Andy.
E-n regulă.
Soră! Monitorul cardiac s-a oprit pentru un moment.
Aşa face uneori. Nu vă faceţi griji. Dacă se mai întâmplă apăsaţi pe RESET.
Soră!
ReSincronizare: Agentuoo7 Subtitrări-Noi Team
Traducerea şi adaptarea catabeg