BAZAT PE EVENIMENTE REALE
OCHI MARI FERESTRELE SUFLETULUI
Traducerea şi adaptarea după sonor: Snake_Eyes
RoSA Team www.rosa-team.ro
Sincronizarea: Subtitrari-noi Team www.subtitrari-noi.ro
"Cred că ceea ce a făcut Keane e grozav."
"Trebuie să fie bun."
"Dacă ar fi fost rău, multora nu le-ar fi plăcut."
Andy Warhol
California de Nord, 1958
Anii '50 au fost ani măreţi...
... dacă erai un om.
Sunt Dick Nolan şi jobul meu e să povestesc lucruri.
Sunt un ziarist.
Asta e cea mai ciudată poveste din cariera mea.
Totul a început când Margaret Ulbrich s-a despărţit de soţul sufocant
cu mult înainte de a deveni modă.
Haide, Jane.
North Beach, SAN FRANCISCO
Iubito, ai reuşit. Eşti la North Beach!
Uită-te la tine, Deetrah!
DeeAnn.
Aşa îmi zicea mama mea.
Nu e o nebunie aici? Te-ai stabilit?
- Jane ce face? - E bine.
Merge la o şcoală bună. Îi este dificil fără tatăl ei.
- Nu ştiu dacă putem... - Opreşte-te.
Eşti mai bine fără el.
Între noi fie vorba, nu l-am plăcut niciodată pe Frank.
Dar ai fost domnişoara noastră de onoare.
Exact, de asta nu am putut spune nimic.
Dacă văd că mai greşeşti din nou, de data asta îţi spun.
Să mergem să ne distrăm acum.
Pentru jazz mergem la Hungry Eye.
Pentru produse alimentare italiene mergem la Vanessie.
Pentru ajutor încearcă la un templu budist.
Pentru artă Six Gallery.
E numai artă modernă acolo?
Toţi au numai modernă.
La subsol au espresso.
Ce este asta? Ţigară cu drog?
Ai multe de învăţat.
La acea vreme femeile nu pleacă...
fără a avea un loc de muncă sau perspective.
Avea numai tablouri în portbagaj
şi pe fiica ei pe bancheta din spate.
Baftă.
Nu există multe doamne aici.
Soţul tău aprobă ceea ce faci?
Ne-am separat.
V-aţi separat?
Am înţeles că nu am experienţă, dar am nevoie de slujba asta.
Am o fiică de întreţinut.
Nu sunt bună să mă laud, dar îmi place să desenez.
Vreau să vă arăt portofoliul meu.
Am studiat artele la Institutul Watkins în Nashville.
Am făcut nişte cursuri în New York.
Acesta e un pastel pe care l-am făcut.
Ăsta e un portret cu cărbune.
Ştii că aici facem mobilier?
- Îţi place ceva? - Îmi plac alea de acolo.
- Sunt drăguţe. - Da.
Ce lucruri drăguţe.
Mulţumesc.
Cât costă?
Astăzi, doi dolari.
- Vă dau unu. - Bine.
- Haide, fiule. - Haide, ia loc.
Care este numele tău?
- Numele meu este Dillon. - Dillon.
- Câţi ani ai? - Am nouă ani.
Nouă anişori deci...
- Se pare că Monet. - Monet?
Mare compliment!
Permiteţi-mi să nu fiu de acord, e mai mult Pissarro.
Vino mai aproape.
Vedeţi culorile îndrăzneţe şi orbitoare?
Vreţi să-l atingeţi?
Haide, faceţi-o.
Aplic straturi dense şi nu se rupe.
Costă 35 dolari.
Scuzaţi-mă un pic.
- Poftim. - Mulţumesc.
Eşti mult mai valoroasă decât atât.
N-ar trebui să te vinzi aşa ieftin.
Mă bucur că le-a plăcut.
Ai depăşit acel moment.
Ai pus suflet în munca ta.
Care este numele tău?
Margaret.
Nu mai bine flirtezi cu fetele alea de acolo?
Nu, îmi placi tu, Margaret...
... Ulbrich.
Ştii, Margaret Ulbrich, te subestimezi.
Vino să-ţi arăt cum se face.
Fetiţo!
Ai dori un portret făcut...
... de cel mai bun pictor din lume,
... Margaret Ulbrich, regina golfului?
În câteva minute îţi va prinde sufletul!
- Nu. - De ce nu?
N-ai vrea să fii tu în picturile astea frumoase?
Dar eu sunt.
Aia sunt eu...
Aici am fost eu la început, dar mama l-a transformat într-un chinez.
Îmi cer scuze.
Nu ştiam cum stau lucrurile.
Plec înainte să vină dl Ulbrich şi să-mi dea un pumn în ochi.
Domnul Ulbrich a ieşit din peisaj.
- Bună seara, Henry! - Domnule Keane!
Îmi pare rău că nu am sunat mai întâi.
Masa obişnuită este gata.
Bună seara. Bine aţi venit! Urmaţi-mă.
Nu trebuie să plătesc aici pentru că i-am dat unui bucătar-şef un tablou.
- Ştii ce a spus? - Ce a spus?
"Nimeni nu pictează Montmartre ca Walter Keane!"
Nu pot să cred că ai trăit în Paris.
Cel mai bun moment din viaţa mea.
Eu nici măcar nu am fost cu avionul.
Trebuie să experimentezi aceste lucruri.
Trebuie să profiţi.
Am vrut să devin un pictor şi m-am dus.
Am studiat pictura la Beaux-Arts.
Am trăit într-un studio mâncând pâine şi vin.
Eşti romantic.
Ai dreptate.
Nu a fost uşor să abandonez lumea burgheză.
A trebuit să renunţ la slujba mea.
Să-mi părăsesc soţia.
Nu sunt uşoare aceste opţiuni.
N-am fost niciodată liberă.
Am fost fiică, apoi soţie
şi apoi am devenit mamă.
Picturile mele sunt numai cu Jane pentru că doar pe ea o ştiu.
Nu vorbi aşa despre munca ta.
Ai talent incredibil.
Poţi să te uiţi la cineva şi să-l ilustrezi pe pânză.
Poţi picta oameni.
Eu pot picta doar lucruri.
Da, picturile mele cu străzi sunt...
... frumoase.
La sfârşitul zilei sunt o colecţie de...
... clădiri şi trotuare.
Walter, cu siguranţă poţi picta orice.
Dacă te uiţi la mine aşa poate mă îndrăgostesc.
Îmi pare rău.
Ne mişcăm foarte rapid.
Nu am mai ieşit cu cineva la întâlnire de mult timp.
Jane, dragostea mea, nu te mai mişca.
După atâta timp cunoşti bine faţa mea.
Nu ai pictat nimic.
Nu poţi grăbi inspiraţia.
Nu-l deranja pe dl Keane, creativitatea vine din interiorul nostru.
Nu-ţi face griji. Nu mă deranjează.
Trebuie să te întreb ceva.
Ce e cu ochii mari şi nebuni?
Cred că poţi vedea lucruri în ochi.
Ochii sunt fereastra sufletului.
Da, dar tu îi pictezi ca nişte clătite.
Este disproporţionat.
Aşa îmi exprim sentimentele mele.
Întotdeauna i-am pictat aşa.
Când eram mică o operaţie m-a lăsat temporar surdă.
Şi priveam la lumina reflectată de ochii oamenilor.
Walter?
Am zis eu că eşti tu!
Mă bucur să te văd.
Ai mai auzit ceva de la primărie cu acordul ăla?
Tipul meu chiar aşteaptă.
- Vom şti joi. - Minunat! Voi spune arhitectului.
Ce-a fost asta?
Nu am vrut să ştii.
Mă ocup de imobiliare.
- Eşti agent imobiliar? - Da.
Un agent de mare succes. Încasări bune, birou în centru.
De trei ani în branşă.
Eşti jenat de asta?
Orice idiot poate închiria.
Tot ce am vrut în viaţa mea...
... e să trăiesc din artă.
Am încercat, dar nu am reuşit.
Sunt doar un pictor amator.
Eşti un gentleman cărând alea.
Mulţumesc. Intră.
Pune-le aici.
- Aici? - Da, nu vreau să le las în mijloc.
Asta e una pe care o fac acum.
Poţi vedea că lucrez la ea.
Am adus poşta.
Ce este?
Frank vrea să mi-o ia pe Jane.
- Spune că nu-s mamă bună... - Eşti mama perfectă!
A declarat instanţei că îi lipseşte o locuinţă potrivită...
... şi e peste capacităţile mele ca mamă singură...
Mărită-te cu mine.
N-ai motiv să-mi spui "nu". Eu am o mie de motive să-ţi spun "da".
- Ştiu că nu are sens. - Într-adevăr...
Gândeşte-te ce distractiv ar fi.
Voi avea grijă de voi.
Margaret, am îngenuncheat. Ce zici? Să ne căsătorim!
Vom fi în Hawaii în weekend.
Nunta în Hawaii?
Nu ştiu Walter. Sunt nebună după tine, dar totul...
... mă copleşeşte. De ce mergem în Hawaii?
Pentru că eşti o prinţesă şi meriţi să te măriţi în Paradis.
Ai dreptate, e paradis! Numai Dumnezeu poate crea astfel de culori.
Ştiam că îţi va plăcea.
Nu putem sta aici pentru totdeauna?
Pentru totdeauna nu ştiu, dar pot aranja pentru încă o săptămână.
Asta e cascada şi aerul era atât de proaspăt încât îl puteai simţi.
Ăsta e un altar vechi. Statuia lui Cain, zeul creaţiei.
Am făcut o rugăciune acolo.
Walter şi Jane construind un castel de nisip împreună.
S-a întâmplat foarte rapid. De când ai venit aici...
... am avut două întâlniri şi tu te-ai căsătorit deja.
A fost un gol în viaţa mea pe care l-a umplut Walter.
Walter umple multe lucruri. A fost cu multe femei artiste.
Vorbeşti despre soţul meu.
Ştiu, de asta am adus vorba.
Nu sunt naivă.
Bine, sunt naivă, dar ştiu cu cine m-am căsătorit.
Poate fi zăpăcit, dar are grija noastră. Se poartă minunat cu Jane.
Căutam un nou început. Sunt o divorţată cu un copil.
Walter este o binecuvântare.
"Eşti în pragul unui succes de nedescris."
La compoziţie e bună spontaneitatea.
Imaginea nu are un centru de atenţie vizibil.
- E oarecum gestuală. - Cu influenţa picturii abstracte.
Am auzit că Tab Hunter a fost aici şi s-a uitat la una.
Nu sunt autorizat să vorbesc.
Doamne!
Nu intra acum aici, te rog...
Ruben, o zi bună! Ai o clipă?
Walter, în societate, se numeşte programare.
Pot reveni mai târziu.
Vei iubi lucrurile mele de azi.
N-am mai văzut asta?
A fost pictat în arondismentul cinci. Ăsta e al şaselea.
O săptămână ai fost în Franţa, cum poţi picta tablouri?
Toate sunt aici, şi aici.
Nu vor merge însă acolo.
Ştii că vrem ceva abstract, tu eşti prea realist.
- Arta nu e modă. - Ba da!
Oamenii vor Kandinski sau Rothko. Nu vor scene de stradă de rahat.
Am altceva.
Doamne, ai trecut la o nouă fază.
Sunt ale soţiei mele.
De ce au ochii aşa mari?
Ca nişte jeleuri mari.
E expresionismul. L-ai recunoscut.
Mă bucur că v-aţi găsit unul pe altul.
- Ce părere ai? - Spun nu. Nu e artă.
- Nu e artă? - E coperta din spate a unei reviste.
"Desenează broasca şi câştigi marele concurs."
Cum îndrăzneşti? Multora le va plăcea.
Nimănui care intră pe uşa acestei galerii.
Acum, ia mizeria asta înainte de a veni poliţia gustului.
Niciodată nu vom reuşi.
E o societate secretă a proprietarilor de galerii şi a criticilor.
Ce mănâncă împreună duminica şi decid ce e la modă.
Ca McCarthy şi audiţiile lui. "Ştiu pictorul acela, l-am alungat pe ăla."
Cred că oamenii cumpără artă, pentru că îi atinge.
Da, trăieşti în poveşti.
Lumea nu mai descoperă nimic. Cumpără artă pentru că e...
... la locul potrivit în momentul potrivit.
Multe aplauze pentru Cal Jayder!
Staţi prin preajmă pentru spectacolul de la ora 1!
Banducci! Ador muzica din seara asta.
Mulţumesc foarte mult.
Walter Keane, pictor.
M-am uitat la zidurile tale şi sunt aproape goale.
Poate că ai dreptate.
La ce culoare te gândeai?
Nu ai înţeles.
Sunt un pictor. Am trăit la Paris.
M-am reîntors în America şi caut să-mi expun lucrările.
Îmi place clubul meu cum este acum.
Dacă ai lucruri atât de tari pune-le într-un muzeu.
Bine, respect asta. Eşti un om de afaceri.
Nu un filantrop.
Ce zici dacă ţi-aş închiria zidurile?
Walter, Margaret, gata.
Un iubitor de artă. Minunat!
Ce pot face pentru dv?
Căutam toaleta.
Mulţumesc.
Ia uită-te la copila asta!
E atât de tristă.
- E săracă? - E uitată.
Simt că vreau să plâng.
Sunteţi Keane?
Da, eu sunt.
Eşti mare pictor.
Vă mulţumesc foarte mult.
Munca ta provoacă emoţii intense.
E atât de multă emoţie în ochii ăia.
- E ceva în neregulă? - Nu.
Nu am înţeles că vorbeaţi de pânza accea.
Am înţeles, pictorul nu vrea să se despartă de opera sa favorită.
Îţi mulţumesc, iubire! Îmi place!
Picasso!
Lume multă, nu?
Dificil de zis din locul unde m-ai pus.
Ce vorbeşti! Pe acolo trec majoritatea oamenilor.
Oamenii beau şi trebuie să se uşureze.
E insultător.
Când oamenii văd artă nu trebuie să se gândească la rahat.
Ai grijă cum vorbeşti.
Sunt femei aici!
Ceartă în Bistro Banducci se bate cu un artist
N-am mai scos pe nimeni pe cauţiune înainte.
Îmi pare rău.
Banducci râdea de munca noastră şi l-am pedepsit.
De când eşti atât de sensibil?
Trebuie să accepţi critica.
Ştiu, ai dreptate.
A fost un moment nepotrivit. Am băut ceva.
Şi am făcut să creadă pe doi oameni ca eu am pictat ochii tăi mari.
Ce?
Nu înţeleg. De ce ai face asta?
A fost o neînţelegere.
Şi nu am vrut să vând tabloul.
Să nu mai faci asta niciodată.
Nu-mi fă probleme. Am venit să-mi iau lucrurile.
Îţi vine să crezi?
Am vândut totul şi nu cântă nimeni azi!
E luni!
Walter, am ajuns pe prima pagină.
A venit lumea să vadă picturile...
... pentru care ne-am bătut noi.
- M-am săturat de tine, Keane! - Ne vedem în instanţă!
- Te dau în judecată! - M-am săturat de tine şi picturile tale!
Te dau în judecată pentru defăimare!
Walter Keane nu era un om subtil.
Dar subtilitatea nu vinde.
Bravo. Tocmai ce am văzut multe rahaturi între voi doi.
Sunt Dick Nolan de la ziarul Examiner.
Nu te supăra, prietene. Dormi liniştit.
Am şi eu ce scrie.
Am crezut că te ocupi doar de celebrităţi.
Banducci e celebru şi tu l-ai lovit.
Deci eşti celebritate de gradul doi.
Fă-mi cinste cu o băutură.
Gary, un whisky într-un pahar mare cu gheaţă.
Şi la fel şi pentru prietenul meu.
Deci, Walter, spune-mi despre lucrările tale.
Când am fost la Paris...
Nu, nu-mi spune despre alea.
Vreau să-mi spui despre copiii nevoiaşi.
Trezeşte-te.
Uimitor.
Ce noapte!
Am vândut toţi ochişorii tăi mari.
Sunt 200 $.
Te adoră!
Din cauza articolului.
E un ziarist celebru. Acum am nevoie de alte picturi.
Am nevoie de o săptămână să fac schiţele.
E o oportunitate. Vom fi un duo imbatabil!
Eu voi lucra în localuri şi tu vei continua ce îţi face plăcere.
Ce faci?
Te iubesc.
Un poet a spus odată că...
... ochii sunt oglinda sufletului.
De aceea îi fac atât de mari. Mereu i-am făcut aşa.
Dacă sunteţi interesate de acest stil, lucrez la noi picturi.
Fac o fată blondă, cu o rochie de culoare galbenă.
Vă va fura inima.
Walter?
Iubito! Ce faci aici?
De ce minţi?
Mă scuzaţi.
Îţi atribuiai credite pentru ceva ce nu-ţi aparţinea.
Încercam să fac o vânzare.
Aceşti copii sunt parte din viaţa mea.
Sunt un agent de vânzări. Cumpără mai mult dacă văd pictorul.
Nu mă pot întâlni pentru că mi-ai zis să stau acasă.
Uite ce e... Facem bani.
Ce contează în al cărui buzunar intră banii?
O iei aşa de uşor.
Nicidecum. Nu e vorba de ego.
Vrei să spui că ai pictat tu tablourile mele?
Nu-mi pasă. Spune-le că le-a pictat o maimuţă.
Mă bucur că nu eşti legat de tablourile tale afectiv.
Dragă, eu vreau să le împărtăşesc cu lumea.
Preferi ca copiii tăi să stea în dulap...
... sau să atârne în sufrageria unora?
Cine-i omul ăla?
Dino Olivetti de la editura Olivetti.
Nici să nu te gândeşti, Walter, nu vorbeşte o boabă engleză.
Domnul Olivetti e încântat de tablou. Vrea să ştie cine e pictorul.
Eu sunt.
5.000 de dolari!
Avem 5.000 de dolari!
Şi nu a fost chiar una din lucrările tale bune.
Nu vrei să zici una din ale tale?
Nu!
Bine. Una de-a noastră.
Facem parte acum din colecţia industriaşului italian Dino Olivetti!
Patronajul lui ne va da credibilitate.
Cu credibilitatea vine şi respectul.
Dar sinceritatea?
Pe tablou scrie Keane.
Eu sunt Keane şi tu eşti Keane.
De acum înainte suntem unul şi acelaşi.
Sursele mele spun că primarul aşteaptă o mare surpriză azi.
În numele tuturor copiilor din lume, donez acest tablou...
... primarului din San Francisco.
Am auzit că ambasadorul Rusiei va fi în oraş în această săptămână.
În numele păcii prin cultură...
... donez acest tablou cetăţenilor Uniunii Sovietice.
The Purple Onion, la ora 21:30. Joan Crawford are rezervare.
Doamnă Crawford, în semn de recunoştinţă pentru măiestria cinematografică...
... vă oferim acest tablou!
În sfârşit am aflat un secret.
Pot confirma că Walter Keane îşi deschide propria galerie.
Ruben va rămâne fără glas când va vedea asta.
Îmi amintesc când mama a pictat aia.
Eşti sigură? A fost acum mult timp.
Bineînţeles că sunt sigură.
În vechiul nostru apartament erai în bucătărie pe un scăunel.
Nu, dragostea mea. Eşti confuză. Eu am pictat asta.
Mama mea l-a pictat. Am purtat rochia mea albastră.
Multe fete au aceeaşi rochie.
Ai un ochi bun.
Eu l-am pictat, dar am încercat să imit stilul mamei tale.
Ştii stilul în care obişnuia să picteze.
Te-ai descurcat foarte bine.
Bună ziua.
Îmi pare rău, n-am mai făcut asta înainte.
Am fost crescută metodistă, deci dacă e o problemă pot pleca.
Nu, vă rog. Noi nu alungăm oamenii.
Ce vă nelinişteşte?
Mi-am minţit copilul.
De ce ai făcut asta?
Soţul meu m-a obligat să o fac.
N-am mai minţit-o înainte. Nu sunt o astfel de persoană.
Soţul tău este un astfel de om?
Nu mă gândesc la el în felul ăsta.
Îi place să spună poveşti şi uneori exagerează.
E un om bun.
Încearcă să strângă bani pentru a cumpăra o casă.
Minciună va afecta copilul?
Nu, nici gând.
Caut nişte răspunsuri.
Lumea modernă este un loc complicat.
Uneori copiii trebuie protejaţi de anumite adevăruri.
Nu, nu e aşa.
Mi se pare că soţul tău vrea să scoată ce e mai bun
dintr-o situaţie imperfectă.
Eşti creştină şi ştii ce am fost învăţaţi.
Bărbatul este stâlpul casei.
Poate ar trebui să ai încredere în judecata lui.
DESCHIDEREA GALERIEI KEANE
Cred că e groaznic, nesărat şi amatorial.
Exact.
Adorabil.
Am venit mai devreme. Am luat trei.
Mulţumesc.
Hei, scumpo! O petrecere marfă!
Unde sunt lucrările tale?
Am decis că vom expune doar lucrările lui Walter.
De ce ai făcut asta?
Deoarece Walter este cel mai aclamat.
E ciudat. Walter nu îmi pare...
să aibă compasiune pentru pisici.
Sunt foarte bucuroasă să te văd.
Mulţumesc că ai venit.
Are o mulţime de talent soţul tău.
Pictezi şi tu?
Nu ştiu.
Sunt curios despre tehnica ta.
Cât timp a durat până ai terminat lucrarea asta?
Probabil că luni de zile.
Pentru a gândi, a face schiţe. Apoi am fost doar eu şi vopselele mele.
Dar nu e vopsea acrilică?
Aia? Da.
Am multe idei ce-mi trec prin cap.
De unde îţi vin ideile?
Ce vrei să spui?
De ce sunt toate imagini de copii?
Vă amintesc, doamnă Rodgers, că sunteţi sub jurământ.
Doamnă Rodgers,
Atunci când l-aţi întâlnit pe Bailey aţi vorbit cu un om de la bar.
Nu înţeleg.
Nu putea fi un străin ce vorbea cu domnul Bailey?
Nu.
Mersi, doamnă. Asta e tot.
Perry Mason va continua după asta.
Criticul de artă de la New York Times, John Canaday...
... descrie impresiile sale despre opera lui Walter Keane.
Opera lui Keane e complet de nerecunoscut.
Nu este un membru al Artiştilor de Vest.
Nu a câştigat niciun premiu.
Apare doar într-un ziar, în rubrica cu bârfe.
Din cauza domnului Keane societatea are nevoie de critici.
Pentru a-i proteja de astfel de lucruri oribile.
Mamă!
Mamă, pot intra?
Nu, nu poţi. Mama e ocupată acum.
Ce faci aici?
Jane, dragă, haide.
Trebuie să respecţi intimitatea mamei tale.
Uneori adulţii au nevoie să fie lăsaţi în pace.
E maşina de îngheţată?
Du-te şi ia-ţi o îngheţată.
Fantastic!
Mă simt inconfortabil.
Eram foarte apropiată de Jane. Şi acum...
Jane e bine.
Mănâncă îngheţată, a primit pantofi noi şi are bani pentru a studia.
Cred că mă doare capul de la terebentină.
Stau aici toată ziua.
Am nevoie de ajutorul tău.
Vreau să merg la tv pentru a apăra arta noastră.
Vei ieşi la tv?
Da, dar ce voi spune?
Ce mă împinge să pictez aceste tablouri?
Poate ai o pasiune nesănătoasă pentru fetiţe.
- Drăguţ. - Îmi pare rău.
Se pare că scenariul pe care l-ai pictat te-a pus la colţ.
Dacă vrei căldură iarna asta, ajută-mă.
Walter, artă e ceva personal.
Ce îl împinge pe un adult să picteze un astfel de tablou?
Poate am crescut înconjurat de şase surori.
Am crescut într-un orfelinat.
Am trăit într-o lume unde adulţii au dispărut.
Unde copiii şi pisicile alergau liberi într-un peisaj dezolant.
De ce ai pictat străzile din Paris?
Am trăit asta. Le-am experimentat.
Au fost toate străzi însorite, cu florării?
Bineînţeles că nu.
A fost după război.
A fost moloz peste tot.
Am călătorit pe continent şi am văzut dezastre teribile.
Sufletul meu e marcat de studenţia mea.
Nimic nu m-a şocat atât de mult în viaţa decât privirea copiilor.
Victimele inocente ale războiului, fără părinţi, fără case.
Luptând pentru gunoi.
Atunci a început viaţa mea ca pictor.
Începând de atunci am pictat copiii pierduţi cu ochi mari.
Aceşti ochi care veşnic vor arăta că sunt bântuiţi.
Câte am vândut azi?
Niciunul.
Doar admiră. Nu-şi permit să cumpere.
Dar am dat multe afişe.
E o nebunie!
Îi taxăm pentru afişe.
Prima data 5 cenţi, după care 10. E o nebunie totală!
Vrei să vinzi un tablou de 500 de dolari
sau un milion de afişe ieftine?
Lumii nu-i pasă că e o copie.
Vor doar artă care să le atingă sufletul.
Am putea să le vindem oriunde.
Pretutindeni!
Pute aici. Deschide fereastra.
Cât e ceasul?
Şase şi jumătate.
Ce ai acolo? Dă-mi să văd.
Walter, este personal.
Dar suntem căsătoriţi! Nu ar trebui să avem secrete.
Arată-mi.
E un stil complet diferit.
Da, aşa e.
Arată ca tine.
E autoportret.
Cum voi explica asta?
Mă gândeam că aş putea...
... pune semnătura mea.
Sună un pic confuz, nu?
Keane sunt eu.
Ştiu, dar când mă întreabă lumea dacă pictez...
... nu ştiu ce să răspund.
Ar fi frumos să am o lucrare pe care să zic că am făcut-o eu.
Cui i-ai zis despre "Ochii mari"?
Nimănui.
Dacă spui cuiva
se dărâmă acest imperiu!
Vrei să returnezi banii?
- Am comis o fraudă! - Ştiu!
Dumnezeule! Trăiesc cu asta fiecare minut din viaţa mea.
M-am ţinut de cuvânt. N-am spus nimănui.
Te rog, trebuie să-mi laşi măcar asta.
Nu ştiam că pictezi şi tu, Margaret.
Nu am vorbit despre asta.
Din păcate, oamenii nu cumpără artă făcută de femei.
Şi Georgia O'Keeffe?
De unde provin ideile tale?
Din lumea din jurul meu...
... şi-mi place Modigliani.
Modi... ce?
- Modigliani. - Pentru numele lui Dumnezeu, Margaret!
Dick scrie în rubrica de bârfe.
Rămâi la problemele familiale.
Uită-te la mica noastră Janey.
Uite ce talentată este!
Priveşte familia Keane!
Dacă ne tăiem venele curge petrol!
Am o surpriză plăcută.
E al patrulea membru al familiei de pictori Keane.
Ce mai faci, Lily?
Sunt bine, tată. Am pierdut un dinte.
Serios?
Te-ai bătut cu cineva?
Nu, a căzut.
Trebuie să mă ocup de Zâna Măseluţă sau a făcut-o deja mama ta?
S-a ocupat ea.
Bun!
Janey, haide. Vino să-i arăţi camera ta.
După care puteţi merge să vă distraţi.
Walter, nu mi-ai spus niciodată că ai o altă fiică.
Nu am spus?
Lily e din prima mea căsnicie.
Mă scuzaţi.
Pot vorbi cu tine?
- Ce se întâmplă? - Ea e Lily.
Sunt sigur că ţi-am povestit de ea.
Nu, n-ai făcut-o.
- Va veni să stea cu noi? - Nu.
Mama ei a plecat la Las Vegas pentru weekend.
În mod normal, trebuie să o am o dată pe lună,
dar nu insist să respect înţelegerea.
Cum ai putut să minţi legat de ceva aşa important?
- E o fată foarte dulce. - Sunt sigură.
Eu am suportat-o pe fata ta şi nu am zis nimic.
O să pretind că nu ai zis asta.
Îmi pare rău.
Hai să trecem de asta!
Un fel de artă fină vă poate spune că Walter Keane şi Paul Gauguin
au multe în comun. Şi-au lăsat cariera să călătorească pe glob.
În timpul carierei mele am întâlnit mulţi oameni celebri.
Doar numai un anumit tip poate trăi sub lumina reflectoarelor.
Walter era făcut pentru asta.
Margaret, nu atât de mult.
- Eu am pictat asta. - Serios?
E foarte evocatoare.
Senzuală.
MDH.
Eşti plină de mister.
Nu folosesc numele meu
dacă nimeni nu ia arta femeilor în serios.
MDH sunt iniţialele mele.
Sunt interesată de numerologie şi 7 e un număr norocos.
7?
Am noroc că numele meu e Margaret Doris Hawkins.
"M" este litera 13 a alfabetului englez.
Dacă adunaţi 1 şi 3 din 13...
O orgie de culoare!
Scuzaţi-mă.
Ceea ce înseamnă 4+4+8 = 16.
1 + 6 = 7.
O clipă...
Despre ce vorbeşti? Faci împărţeli?
Te rog să taci.
Singurul număr ce trebuie să-l ai în cap e preţul.
Doi nebuni ce au căzut din acelaşi copac.
E insuportabil.
De ce flămânzim în timp ce ei fac bani?
Pentru că nebunul ăla e un geniu. La fel şi tablourile lui.
Vinde afişe cu tablouri şi cărţi poştale.
Îţi pot picta unul în zece minute.
Nu cu aceeaşi sinceritate.
Clienţii nu îşi vor da seama.
Doamne... a devenit o mişcare.
Keane intra în lumea artei
Omul din spatele "ochilor"
REGELE ARTIST KEANE
Woodside, California 1963
- DeeAnn! - Am crezut că am greşit adresa.
Ştiu. Aleea de acces e foarte lungă.
Nici eu nu cred că locuiesc aici.
Ştiu.
Avem o piscină mare şi cinci dormitoare.
Deşi cred că este o exagerare.
Deoarece numai noi trei stăm aici.
Nu te-am mai văzut de mult.
Ştiu.
North Beach e la 48 de km. Mie mi se pare a fi la 480 km.
Eşti probabil prea ocupată cu noii tăi prieteni bogaţi.
Te rog! Ăia sunt prietenii lui Walter.
Aduce oameni aici.
The Beach Boys au venit.
Ţi-e foame?
Mi-e sete.
La început mi s-a părut extravagant să avem un bar.
Am fost o surprinsă ce folositor este.
Cum este Walter?
Foarte fericit.
Are tot ce a visat.
Şi tu la fel. Fabulos!
Ăla e studioul tău de pictură?
- Nu vrei să intri acolo. - Vreau să arunc o privire.
Vreau să văd locul de muncă a unui pictor de renume mondial.
DeeAnn, te rog să nu intri acolo.
Nu poţi intra acolo.
Aici pictează şi Walter.
Walter e acasă acum?
Ce naiba se întâmplă aici?
Nimic.
Am invitat-o pe DeeAnn pe la noi.
Ştii că nu vreau să-mi vadă nimeni lucrările înainte de a fi gata.
Tu şi prietenii tăi de artă abstractă sunteţi nişte şarlatani!
Taci, Walter! Vorbeşti prostii.
Ieşi din casa mea!
Ieşi afară din casa mea mare!
Du-te să-ţi vinzi sculpturile...
... la pescari!
Du-te dracu'!
Nu vreau s-o mai inviţi vreodată aici.
Nu o voi mai invita.
- Mă duc la muncă. - Pot veni şi eu?
Nu. Nu pot veni niciodată.
Nici nu trebuia să întreb.
Cum ai intrat aici?
Nu ai auzit că nu există oaspeţi?
La asta am ajuns.
Eşti singura creatură căreia îi pot spune secretul meu.
Eu le-am pictat.
Da. Pe toate.
Fiecare "Ochi mari".
Eu.
Şi nu vei ştii decât tu.
Voi crea unul nou chiar acum.
Ca să-l supăr pe Walter...
... voi face unul cu o nebună vorbind cu un câine.
Ce zi productivă astăzi!
Am auzit nişte bârfe fierbinţi.
Doamna Xiang Kai-Shek va veni în oraşul nostru.
Direct de la Taipei.
Să-i donăm un tablou şi Dick să scrie un articol.
Dă-l naibii pe Dick. Am întâlnit un alt ziarist azi.
Poate îi va plăcea unele din tablourile tale cu străzi.
Nu cred.
Poţi face o mâzgălitură cu China. O fetiţă drăguţă.
Cu ochi mari şi inclinaţi.
Nu.
Nu. E o demnitară.
Merită o lucrare ce îţi aparţine.
Zici tu?
Poate că ai dreptate.
Probabil că nu are un tablou cu străzi din Paris atârnând în palatul ei.
Cu excepţia cazului în care are deja un S.CENIC.
- Ce ai spus? - S.CENIC.
Pictorul care a făcut lucrările tale de început.
E SCENIC.
A fost porecla mea din Paris.
Prietenilor mei de acolo le-au plăcut peisajele făcute.
Nu au putut pronunţa corect...
... deci mi-au zis SCENIC.
Cu cât minţi mai mult cu atât pari mai mic.
Cum îndrăzneşti să mă acuzi că mint?
Sunt mândru de primele mele lucrări.
Atunci de ce ai acoperit numele?
Un sfat...
Nu pune niciodată acuarelă pe ulei.
Se scoate foarte uşor.
Eşti nebună.
M-ai văzut pictând.
Nu, nu te-am văzut.
Am crezut mereu că te-am văzut,
dar a fost un miraj.
De la distanţă arăţi ca un pictor.
Când te apropii nu ai ce vedea.
Am locuit la Paris!
Am studiat la Beaux-Arts!
La academia de la Grand Chaumiere!
Am petrecut ore în şir la Luvru uitându-mă la capodopere!
Walter, ai fost vreodată la Paris?
Am vrut atât de mult să fiu un artist, dar niciodată nu am reuşit.
Nu mai vreau să dormi aici.
Există alte trei dormitoare. Alege unul.
- Câte mai avem din astea? - Nu ştiu, poate 3.000?
- Tipografia face altele? - Scuzaţi-mă, doamnă.
- Cât costă acest tablou? - Du-te! De ce te plătesc?
Nici măcar nu-i al meu, e unul de-al ei.
Acest lucru nu schimbă nimic.
- Eu ştiu adevărul. - Cui îi pasă?
Poate e vremea să reorganizăm lucrurile şi să pun numele meu pe MDH.
Nu.
Categoric nu. Deja mă urăsc că ţi-am dat drepturile.
Linişte!
- Nu ridica vocea. - Vorbesc cât de tare vreau.
Să nu încerci că am să te exclud.
Ce-ai spus?
Dacă spui cuiva, te fac să dispari.
Cunosc oameni. Îl ştii pe vărul lui Banducci?
Mă ameninţi?
Bine, atunci ucide-mă.
Am păstrat secretul nostru ani de zile.
Ştii cât de greu mi-a fost?
Nu am nici prieteni.
Mi-am minţit copilul.
Viaţa imită arta. Un copil plângând.
Walter, ce vrei?
Cu tine totul e calculat.
Suntem în locul primei noastre întâlniri.
Nu neg că nu am nevoie de tine. Tu eşti cea înzestrată.
Acum există o mare oportunitate...
Tremur de emoţie!
Târgul Internaţional de la New York.
70 de milioane de vizitatori.
La inaugurare îmi descopăr capodopera.
- Ce capodoperă? - Exact.
Ce ne lipseşte atât de mult?
Da Vinci o are pe Mona Lisa, Renoir are Prânzul canotierilor.
Unde e opera mea definitivă?
Pari nebun.
Un artist nu-şi anunţă pur şi simplu capodopera.
De ce nu?
Michelangelo nu ştia că era lovitura vieţii când picta pe spate Capela Sixtină?
I-a luat patru ani.
Aici vine partea cea mai bună.
Este pentru UNICEF!
UNICEF sponsorizează sistemul de învăţământ.
În sfârşit, putem răsplăti toţi copiii din lume.
Raportul presei internaţionale cu Lowell Thomas
Bună ziua, eu sunt Lowell Thomas.
Sunt în faţa lucrului ce va deveni curând o minune a lumii moderne.
Oamenii m-au întrebat de ce a rămas.
De teamă sau din lipsă de încredere?
Margaret a fost prinsă într-o minciună pe care a creat-o.
Complicitatea era mai rea decât crima.
De ce le-ai promis un tablou de cineramă?
Pentru că trebuie să conţină toţi copiii, toate rasele.
Sute de feţe triste mergând pe jos spre infinit.
Lucrarea definitivă a lui Walter Keane.
Editorul spune că e momentul potrivit pentru a face o carte ilustrată.
O chestie elegantă. Maeştrii de mâine.
Au nevoie de portofoliul meu. Evoluţia mea artistică.
Da, unde îţi sunt schiţele originale?
Toţi acei ani petrecuţi la şcoala de artă şi se pare că am irosit
experimentele utile, toate acele schiţe neterminate.
Ar trebui să fie undeva pe aici.
Ştiu că eşti sarcastică. Sunt idei bune.
Orfani de război la Berlin, autoportrete tinere.
Pleacă de aici. Încerc să lucrez.
Mamă! Cum rămâne cu cina?
Mamă, eşti acasă?
Mamă?
Jane, aici e studioul lui Walter. Trebuie să pleci!
Ştiu totul.
Nu, nu ştii nimic.
Nu mai sunt un copil.
Cinci... şase pagini. Îmi scapă mie ceva?
E ca un cerc hula-hoop, nu vrea să dispară!
"Va fi dezvăluit în marele pavilion al salonului educaţiei."
"Artistul celebrat internaţional a fost ales
pentru a reprezenta aspiraţiile copiilor lumii."
E absurd.
Cine a fost în juriu?
Nu a fost un juriu.
Am ieşit la masă, eu, Ed, Jerome, soţia lui Jerome...
Tehnic nu am cerut candidaturi. Dl Keane ne-a contactat direct.
New York Aprilie 1964
Vino.
Miercuri, se deschide expoziţia, joi se lansează cartea noastră.
Vineri voi cere divorţul.
De ce eşti mereu aşa de groaznică?
Mă voi bucura de după-amiază.
Doamnă Tisdale, Sunt Walter Keane.
Am vrut să vă mulţumesc pentru această minunată primire.
Mulţumesc mult.
Ai văzut ziarul Times?
Am fost ocupat toată ziua pentru această frumoasă ocazie.
Cred că ar trebui să-l citeşti.
Oribil, dezgustător, de prost gust
Cum poate spune cineva ceva atât de crud?
Ţie ce-ţi pasă? Numele meu e terfelit.
El este aici?
Da, dar ar fi mai bine pentru toată lumea dacă...
Cine a scris rahatul ăsta?
Dl Keane, aici nu e locul potrivit.
Poate preferi să scrii o scrisoare editorului?
De ce ţi-e teamă?
Pentru că lumii îi place lucrările mele, asta înseamnă că e rău?
Nu, dar nici nu înseamnă că e artă.
Arta trebuie să înalţe.
Mai ales dacă e salonul educaţiei.
Nu ai nicio idee!
De ce devine cineva critic? Pentru că nu poate crea.
Ce gândire învechită!
Nu mă întrerupeţi!
Nu ştii ce înseamnă să expui sentimentele ca să le vadă toată lumea!
Ce sentimente? E o mâzgălitură artificială.
"Capodopera" are o infinitate de Keane.
Care o face un kitsch fără sfârşit.
Ce e rău în cel mai mic numitor comun?
Pe asta s-a construit ţara asta!
Îi voi da în judecată pe toţi.
Îi voi da în judecată pe toţi!
Voi da în judecată acel critic ridicol, expoziţia şi UNICEF.
Voi distruge UNICEF, cu toate cutiile lor preţioase.
Dar pe tine nu te pot da în judecată.
Asumă-ţi trădarea. M-ai ruinat cu acel tablou.
Ai trecut de la sentimentalism la kitsch.
Adori să mă faci de ruşine? Îţi place când lumea râde de mine?
Deschide! Lasă-mă să intru!
Te văd!
Vă dau foc!
Va exploda ca o bombă atomică!
Unde eşti?
Regret că nu am fost mama care aş fi putut fi.
Trebuia să fac asta cu ani în urmă.
Unde mergem? Nu avem haine.
Unde mergem nu avem nevoie de multe.
În Hawaii.
Într-adevăr?
Da, Hawaii, pentru că acolo e un paradis.
Păsări, flori şi culori frumoase.
Vom începe o viaţă nouă.
Asta e fata mea.
Honolulu La un an după
Alo?
Greu dă lumea de tine. Credeam că n-am să te găsesc niciodată.
Walter...
Sunt un pic neliniştit.
Am primit acte ciudate prin poştă azi.
E un acord de separare legală. Aş aprecia dacă l-ai semna.
Nu te grăbeşti?
Walter, vreau un divorţ.
Mă doare să aud ce spui. Nu-mi place deloc că am ajuns aici.
Cred că pot fi de acord dacă...
... îmi cedezi drepturile pentru fiecare tablou pictat.
Dacă acesta e preţul...
Într-adevăr?
Trebuie să luăm în considerare veniturile viitoare.
Doamne, Walter! Câţi bani mai vrei?
Dacă vrei să ies din viaţa ta, astea sunt condiţiile.
Trebuie să-mi pictezi încă 100 de tablouri.
100 de "Walter Keane."
Jane, mă duc la poştă. Vrei să vii?
Mă duc să fac surf cu gaşca.
Cred că prietenii tăi sunt un pic sălbatici.
Relaxează-te, mamă.
Eşti imposibilă.
M-ai adus în Hawaii. Mi-am găsit prieteni şi ţie nu-ţi plac.
Poate trebuie să-ţi faci şi tu prieteni.
Ştii că nu pot aduce lume acasă.
Altfel îţi vor vedea picturile tale preţioase.
Vizităm toţi rezidenţii din cartier pentru a aduce un mesaj important.
Vrem să-ţi împărtăşim ceva...
... despre lucrurile minunate pe care împărăţia lui Dumnezeu...
... le-a făcut pentru umanitate.
Eu personal nu văd nimic bun.
Văd mult egoism, furt, şi oameni ce se tratează urât.
Ştii ce zice în Timotei 3:1-5?
Că în ultimele zile, vor veni vremuri foarte grele...
... pentru că oamenii vor fi iubitori de sine...
Parcă ar fi vorba de fostul meu soţ.
Vreţi să intraţi?
Zice că un martor al lui Iehova trebuie să fie sincer în toate.
Nu pot să cred că ai lăsat oameni în casă.
"Nu există minciuni, doar adevăruri. Nu lăsa un hoţ să mai fure."
E o nebunie. Toate copiile astea. Eşti ca Warhol.
Nu, Warhol e ca mine.
Mi-a furat ideea.
Mi-a venit echipamentul.
Aveam o fabrică
înainte ca el să descopere conservele de supă.
Azi avem un invitat special.
O celebritate mondială.
Să-i spunem "Aloha" lui Margaret Keane.
E adevărat că soţul tău e un pictor renumit în lume?
Nu, Big Lolo. Tot ce ai zis e fals.
În primul rând, eu şi Walter nu mai suntem căsătoriţi.
Şi în al doilea rând, el nu e pictor.
Sunt confuz. Nu el a făcut "Ochii mari"?
Nu.
Deşi, timp de zece ani, el a fost creditat pentru ele.
Eu sunt singurul artist din familie.
Îţi baţi joc de mine!
Ştiţi ce m-a enervat?
Margaret a mărturisit la unu de apasă pe butoane, Big Lolo.
În locul unui respectabil ziarist ca mine.
Ştiam.
De ce ai vrut să te semnezi?
Margaret a înnebunit. Trebuie să mă ajuţi.
Am nevoie de o poveste, ceva ca să calmăm lucrurile.
Nu ştiu, Walter. Ce a zis e o chestie foarte explozivă.
E o nebunie! Nici nu are logică!
Când eu studiam arta la Paris, ea era o puştoaică în Tennessee!
Uită-te.
Schiţele mele.
Orfanii din Berlin, 1949.
De ce a făcut aşa ceva Margaret?
E nebună! M-a lăsat să trăiesc în junglă!
Frecventează fanatici religioşi.
Martorii lui Iehova.
Nu ştiu prea multe despre ei.
Nu sărbătoresc Crăciunul, nu salută drapelul.
Nici măcar nu o lăsa pe Jane la balul de absolvire.
Scrie ca un nebun.
Spune că l-am copiat, că el m-a învăţat să pictez.
"Folosea un proiector pentru a schiţa tablourile mele şi apoi le colora."
Ce parte din asta e fals?
Toată!
Pentru prima dată în ultimii ani, mă simt bine.
Nu-l pot lăsa pe Walter să-mi ia asta.
Iehova ce zice de procese?
Curtea de justiţie Honolulu
Un proces de 17 milioane de dolari.
Lumea artei e supărată.
Astăzi avocaţii tribunalului federal...
... vor prezenta argumentele de deschidere în procesul...
... Margaret Keane împotriva Walter Keane şi ziarul Ganett.
Un proces ce poate produce cea mai mare compensare din istoria Hawaii-ului.
Dl Keane, vă faceţi griji pentru acuzaţii?
Sunt foarte supărat, dar norocos că Ganett e alături de mine.
Aşteptaţi-vă ca acuzele să fie respinse până la prânz.
Singura mea preocupare e ca această femeie să primească ajutor psihiatric.
Scuzaţi-mă, vă rog.
Margaret Keane este o figură publică. Trebuie să dovedească că ziarele noastre...
... au publicat declaraţii ce sunt false.
Nu există dovezi că editorii ştiau că afirmaţiile erau false.
Vrem să prezentăm 692 articole şi interviuri în care doamna Keane...
... îl creditează pe dl Keane pentru "Copiii cu ochii mari."
De când datează astea?
Dna Keane face declaraţii din 1958.
Ăsta e un caz foarte ciudat.
Picturile sunt în muzee din întreaga lume şi sunt atribuite dlui Keane.
Oricare ar fi adevărul, doamna Keane a contribuit imens la confuzie.
Cred că acţiunile Ganett nu sunt pasibile legal de defăimare...
... prin urmare, acuzele împotriva lor sunt respinse.
Mulţumesc, onorată Instanţă.
Baftă, Keane.
Baftă? Unde mergeţi?
Noi am fost achitaţi, tu eşti acuzat de calomnie.
Domnule Keane?
Se pare că aţi rămas fără consilier juridic.
Aţi dori o amânare până vă organizaţi?
Mereu am avut grijă de mine. N-am nevoie de nişte costume închiriate...
... să-mi apăr reputaţia.
Să trecem mai departe.
Îmi fac griji legate de Walter Keane. Căldura hawaiiană i-a ars creierul.
Nu ştie despre avocaţi şi instanţe decât ce vede în Perry Mason la tv.
Sunt singurul creator al artei mele.
Asta e toată viaţa mea. Contribuţia mea în lume.
Domnule Keane, v-am spus că puteţi întreba martorul.
Dacă sunteţi propriul apărător, nu puteţi face declaraţii acum.
Bine atunci.
E dificil să ţin cont de toate.
Dnă Keane, vă aşteptaţi ca lumea să înghită povestea dv fantastică?
Domnule Keane!
Dnă Keane, păreţi o femeie lucidă, relativ de inteligentă.
Cum v-aţi îmbarcat într-un proiect atât de extravagant?
M-am simţit obligată.
M-ai...
M-a dominat.
Ţipa, delira, dacă nu-i dădeam ce voia.
M-am speriat şi nu am văzut opţiuni. Aşa că am continuat.
Permiteţi-mi să vă reamintesc că sunteţi sub jurământ.
I-am dat voie să-şi atribuie creditele pentru "Ochii mari".
Reflectau sentimentele mele şi era ca şi cum am pierdut un copil.
Dar am fost slabă.
N-am crezut că pot pleca şi că mă pot întreţine.
Mi-a spus că nimeni nu va cumpăra lucrările fără personalitatea lui.
Poate că a avut dreptate.
Ai un talent în a fi fermecător, şi eşti geniu în vânzări şi promoţii.
Se pare că descrii doi bărbaţi diferiţi.
Unul este un căpcăun sadic şi altul e un domn simpatic.
Ăsta eşti tu, Walter. Jekyll şi Hyde.
E o afirmaţie scandaloasă! Vreau să nu se înregistreze!
Se respinge!
Tu eşti scandalos! Continuai să mă critici...
Spunând că mă vei exclude dacă spun adevărul.
Ei bine, spun adevărul.
Onorată instanţă!
Cer să se anuleze procesul.
Eşti un mincinos! Nici măcar nu ştii ce-i adevărul!
- Eşti sub jurământ! - Nu îmi poţi închide gura!
Nu e o ceartă domestică aici! Sau poate că este.
Dar celorlalţi nu le pasă de cearta voastră.
Îmi cer scuze pentru reacţia mea.
Sunt un artist.
Poate.
Onorată instanţă!
Chem ca martor al meu pe dl Walter Stanley Keane!
Juri să spui adevărul, tot adevărul şi să te ajute Dumnezeu?
Da, da.
Dle Keane, există multe aluzii legate de originea "Ochilor mari".
Te superi să spui curţii cine i-a creat?
Eu am creat aceşti copii.
Nu ne lipseşte coregrafia. Aşează-te şi depune mărturie.
Am avut o viaţă minunată.
Am fost un pictor, prieten cu multe celebrităţi.
Dar privind înapoi...
... încercând să găsesc ce contează cu adevărat...
... văd un om dedicat copiilor înfometaţi din lume.
Totul a început în Berlin, după al doilea război mondial.
Orfanii s-au agăţat de sârma ghimpată, corpurile li s-au sfâşiat...
Degetele scheletice... ochii lor mari.
Dna Joan Crawford a venit...
Dl Keane, luaţi loc.
Marilyn Monroe...
Newton şi eu...
Jerry Lewis m-a sunat şi mi-a zis: Vreau să pictezi familia mea...
... purtând costume de clovni.
Natalie Wood a venit la mine şi a spus...
"Ăsta e cel mai frumos tablou pe care l-am văzut în viaţa mea!"
Ai terminat!
- Nu am terminat. - Ba da!
Nu mai suport divagaţiile tale. Nu depui mărturie, pălăvrăgeşti!
Curţile federale sunt deja supraaglomerate fără prostiile tale inutile.
Putem sta aici până îmbătrânim şi murim,
dar e evident că e cuvântul dv
împotriva cuvântului dnei Keane.
Să se anuleze procesul.
Nu, nu se anulează!
Cred că există o singură cale de a clarifica lucrurile.
Amândoi veţi picta!
Aduceţi pânzele aici şi puneţi-le vizavi.
Nu aştept o capodoperă. Nu mă pricep prea mult legat de ele.
Sunt judecător, nu critic de artă. O oră e suficientă?
Da, domnule.
Bine atunci.
Aveţi materiale identice.
Curtea vă aparţine.
Domnule Keane?
Mă pregătesc.
Aştept să mă lovească inspiraţia.
Inspiraţia ta are 58 de minute.
Domnule Keane, eşti bine?
Vechea mea rană la umăr. Am probleme cu un muşchi.
Iau medicamente pentru inflamaţie...
Nu cred că pot picta astăzi.
Juriul a dat-o câştigătoare pe Margaret Keane la toate punctele.
Calomnie, suferinţă morală şi stricarea reputaţiei.
Margaret, cum vei numi tabloul?
Proba 224.
Îmi poţi da un autograf?
Două lucruri au fost importante pentru Margaret.
Fiica şi lucrările ei.
După atâtea incredibile turnuri...
... a reuşit să le aibă pe amândouă.
Walter nu a acceptat niciodată înfrângerea.
A insistat mereu că el a fost creatorul.
A murit în anul 2000 amărât şi sărac.
N-a mai produs niciodată o altă pictură.
Margaret şi-a găsit fericirea şi s-a recăsătorit.
După mulţi ani în Hawaii, s-a reîntors în San Francisco
şi a deschis o nouă galerie.
Încă pictează în fiecare zi.
Traducerea şi adaptarea după sonor: Snake_Eyes
RoSA Team www.rosa-team.ro
Sincronizarea: Subtitrari-noi Team www.subtitrari-noi.ro