OpenSubtitles.org require your login in BSPlayer CTRL+P > Subtitles > Online Subtitles
Numele meu este Michelle McNally.
Copilul cel mare al unei familii anglo-indiene din Shimla.
Povestea aceasta este despre mine şi învăţătorul meu.
O poveste despre doi oameni pe care Dumnezeu nu i-a făcut întregi...
care au purtat o bătălie cu soarta,
şi au făcut imposibilul, posibil.
Lumea din povestea mea este diferită.
Aici sunetele se transformă în tăcere,
iar lumina în întuneric.
Aceasta este lumea mea...
În care nimic nu se vede şi nu se aude.
Iar lumea mea poartă un singur nume...
Cât timp poţi trăi în beznă?
Câteva clipe... ore... zile?
Am trăit în beznă 40 de ani.
Vreme de patru ani m-am pregătit pentru examenul de bacalaureat,
Iar timp de 12 ani,am mers la biserică, în fiece duminică.
Dar acea duminică avea să fie specială.
Am simţit că Dumnezeu îmi va răspunde la rugăciuni.
Singura mea rugă a fost...
ca învăţătorul meu să se întoarcă la mine.
Rugile mele au ajuns cu greu la Dumnezeu...
şi mi-a luat şi mai mult să le fac.
Şi nici chiar în acea duminică nu l-am găsit pe învăţător.
În seara aceea Sara şi cu mine ne întorceam acasă,
...când deoadată...
Stai!
Michelle, aşteaptă-mă, bine?
Doamne!
Michelle!! Michelle!!
Michelle!! Rugile tale au căpătat răspuns...
E Debraj... acolo, lângă fântână
E adevărat, am promis, da, am promis! Vino. Da, da.
Aceea a fost ziua în care învăţătorul s-a întors la mine.
După 12 ani, eu I-am recunoscut...
Dar el uitase totul...
Până şi pe mine.
Am scris povestea asta pentru el...
Pentru învăţătorul meu. Debraj Sahai.
Chiar nu-şi aminteşte nimic?
Cu siguranţă putem face ceva.
Sara, dl. Sahai are maladia Alzheimer.
A uitat totul. E doar un gol înspăimântător.
Dl. Sahai a uitat până şi cum să se ducă la culcare.
A uitat cuvintele, a uitat până şi cum să vorbească.
Nu, doctore. Refuz să cred asta...
Trebuie să-şi amintească ceva...
Altfel, după toţi aceşti ani, să-I găsim lângă casa noastră...
şi-apoi dl. Sahai n-ar fi putut s-o uite nicicum pe Michelle.
Aşa cum buretele şterge cuvintele de pe o tablă...
Boala i-a şters una câte una toate amintirile.
Poate unele cuvinte sau fraze îi pot redeştepta unele amintiri...
Dar maladia Alzheimer nu are leac.
Ce face Michelle?
Vrea să-i citească d-lui Sahai povestea vieţii ei, în braille.
Poate că unele dintre aceste cuvinte l-ar putea face să-şi amintească ceva...
Michelle crede că acest miracol se va întâmpla.
Ştiinţa nu crede în minuni.
Îi este imposibil să-şi amintească ceva...
Imposibil e un cuvânt în care Michelle n-a crezut niciodată
Şi ceea ce dumneata numeşti imposibil...
Ea îl transformă în posibil.
A fost scris în destinul meu...
Atunci când aveam 2 ani.
Acea noapte în care toată fericirea ne-a părăsit...
Când viaţa mea a fost acoperită de un văl negru.
Michelle... copila mea cea frumoasă...
De-acum nu mai eşti bolnavă... Acum te poţi juca în apă.
Uite cine vine! Tata!
Ce i-a spus doctorul tatei?
I-a spus că Michelle nu poate vedea şi nici auzi.
Ce-ai spus?
Michelle a noastră este surdă şi oarbă.
Uită-te la mine! Michelle!
Eram ca un animal.
Copiilor le plăcea nespus să-şi bată joc de mine.
Aşa a vrut Dumnezeu.
Doamnă Gomes! Cine a legat tinichelele astea de Michelle?
Şşt... uşurel, Michelle, uşurel, copilă, uşurel.
Foc! Foc! Doamnă McNally! Foc!
Ajutor, doamnă McNally! Ajutor!
Vreme de opt ani... fiecare zi se întâmpla un alt accident
Că rănea pe cineva cu un cuţit, Sau îşi spărgea singură capul...
Dac-ar fi ars atunci toată casa...
Cu Michelle, nu vom fi niciodată fericiţi.
Ce vrei să spui?
O vom trimite la un institut.
Vrei să spui la un azil de nebuni?
Cum poţi gândi aşa ceva?
Cathy, o iubesc din toată inima.
Dar tot vreau s-o trimit de acasă.
Aici s-ar putea întâmpla o nenorocire.
Nu. Îmi pare rău, nu sunt de acord.
Nu există altă soluţie.
Nu mai am putere să rabd.
Sara! Oh, Doamne!
Gata, ajunge cu chinul...! Copilul ăsta ne va omorî pe toţi.
Paul, las-o în pace!
Nu va mai rămâne aici nici o clipă. Aproape că a ucis-o pe Sara.
Dă-i drumul!
Nu-i vina ei, pentru numele lui Dumnezeu!
Încearcă s-o înţelegi.
Şi ea suferă.
Se sufocă în propria-i beznă.
Copilul meu suferă
Există şcoala asta în Dehradun...
Unde copiii ca Michelle au parte de tratament special.
Dacă mă laşi, Pot scrie să chem un învăţător...
Nu un învăţător ne trebuie...
Ne trebuie un magician.
Nu vreau să mai aud că nu există nici un leac pentru Michelle a noastră.
Pentru ultima oară, Paul.
Poate că învăţătorul va fi magicianul...
Care va aduce lumina în viaţa Michellei noastre.
Debraj.
A, domnisoara Nair.
Veniţi la lumină.
Ce faceţi acolo, Debraj? Abia v-aţi operat la ochi.
Şi acum vă jucaţi cu un bec aprins?
Becul ăsta moare, miss Nair.
Trebuie să mă aflu lângă el.
Am dreptate?
Becul ăsta... moare...
Iar aţi băut ziua întreagă. Nu-i aşa, Debraj?
Nu, nu...
Încercam să găsesc calea spre lumină. Pentru copilul meu cel orb şi surd...
A cărui lumină îi fusese luată.
Lumină... Lumină!
Pe litere, Debraj. L.U.M.I.N.Ă. LUMINĂ
Ah! Diferenţa dintre un învăţător... şi un magician.
Mă enervezi aşa de rău uneori, Debraj.
Enervat... enervat
Termină cu rahatul ăsta!
Rahat. Rahat Ra. Ra... Ra... hat... hat
N-am timp de bâiguielile tale.
Am nişte veşti foarte importante pentru tine.
Trei încercări...
Dacă e concedierea, pune-on în al treilea sertar.
Dacă e ultimul salariu, dă-mi-I să-I bag în buzunar...
Iar dacă e înştiinţarea de evacuare, arunc-o la coş.
În fine... Cu toate astea, miss Nair...
îmi dai, te rog, picăturile pentru ochi...
de pe masa aia de acolo. Mulţumesc.
Poate că ai trei încercări, Debraj...
Dar ai o singură alegere: Scrisoarea asta.
O fetiţă de opt ani, din Shimla, Michelle.
Nu vede, nu aude, iar părinţii ei nu o înţeleg.
Eşti ultima lor speranţă, Debraj.
Dacă nu reuşeşti, o vor arunca într-un azil.
Eşti cel mai bun învăţător pe care-l cunosc. Ea are nevoie de un învăţător, tu de slujbă.
Priveşte aici.
Ce vezi în ochiul ăsta, miss Nair?
O mare iubire pentru mine.
Ar trebui să-ţi faci un control la ochi.
- Dar în ochiul ăsta ce vezi? - Nimic!
O cheamă Michelle, nu-i aşa?
Acum văd totul limpede.
O dimineaţă minunată...
Zăpada acoperea străzile...
iar acea fetiţă...
un suflet pierdut, rătăcit.
Am să-i dau aripi făcute din cuvinte, miss Nair.
O voi învăţa să zboare.
N-ai fost în stare să faci nimic pentru tine şi vrei să schimbi vieţile altora
Ce-ai păţit, te supără ochii?
Nu, nu ochii...
inima mă supără...
când îţi aud vorbele crude...
mă doare... mă doare!
Şi asta după ce am risipit 30 de ani în această şcoală...
Sunt doar o fiinţă neînţeleasă.
Când am văzut şcoala pentru ultima oară...
elevii mei îmi arătau direcţia, dar era o direcţie greşită.
O direcţie greşită, miss Nair.
Iar asta... doare... doare...
Doare.
Soarta a adus alături două ciudate suflete-pereche.
Eu fusesem lăsată neterminată de Dumnezeu...
iar tu erai o luptătoare neputincioasă a voinţei.
Eu aşteptam în bezna mea...
iar tu mi-ai adus o lumină pâlpâitoare.
Bine. Unde-i fata?
Asta ne trebuia. Un învăţător beţiv.
Mmmm... Interesant.
Jucăuşă, micuţa.
Şi foarte drăguţă...
Da, da... Cineva nou... un nou tovarăş.
Îţi plac ochelarii mei, nu-i aşa? Ei bine... sunt ai tăi...
Aici... aşaaa...
Mulţumită?
Profesor... pro-fe-sor
Domnule Sahai, ea înţelege?
Nu, doar mă imită.
Bravo... fetiţă cuminte.
Ce face?
Ăsta e semnul ei pentru mine. Mama ei.
Ooo, dar e puternică! - Îmi pare rău, domnule Sahai.
Nu-i nimic.
Ce-i asta?!
Pentru ce e clopoţelul ăsta?
Aceasta e Ťidentitateať ei
Dacă se rătăceşte, O vom găsi după sunetul clopoţelului.
Scoate-i-l!
Ce crezi, că fiica ta e un animal?
- Atunci ce aştepţi de la ceilalţi? - E treaba ta să o transformi în om.
Cum ai de gând să faci asta?
Degetele astea, d-le McNally.
Ele sunt ochii unui orb...
...Vocea unui mut...
Poezia unui surd.
Le poţi înălţa ca pe o sabie...
...sau le poţi strânge pumn.
Ele te hrănesc şi te pot lovi,
Cu ele poţi vorbi cu Dumnezeu...
sau chiar deschide o uşă.
Nu-i chiar aşa uşor cum vrei să pară. Fiica mea îmi seamănă...
- Încăpăţânată... - Obraznică.
Nu tu. Fiica ta
Prânzul... va fi servit imediat, d-le Sahai.
Muţumesc, d-nă McNally, Chiar mi-e foame.
Îţi mulţumim, Doamne, pentru pâinea din farfuria noastră
Pentru aerul pe care-I respirăm, atât de proaspăt şi de curat.
Pentru bunătate şi credinţă, pe care bucuroşi o împărtăşim.
Pentru comorile vieţii şi pentru cei pe care-i iubim şi preţuim.
Nu!
Las-o, d-le Sahai.
Nu. Ea trebuie să înveţe să se poarte.
Dă-i drumul, d-le Sahai!
Acesta e singurul motiv pentru care n-a învăţat nimic.
Nu voi tolera asta în faţa oaspeţilor mei.
Michelle mănâncă aşa.
Ori mănâncă din farfurie, Ori rămâne flămândă.
S-a-nţeles?
Las-o să mănânce, îţi vom da altă farfurie.
Eu... nu am o problemă cu farfuria, d-le McNally.
Farfuria... e în regulă.
Las-o să plece. Nu-i chip s-o înveţi.
Nu simţi milă pentru acest copil handicapat?
Milă? Pentru acest mic diavol...? Iar ea să facă ce-i trece prin cap?
Nu, d-le McNally, Mi-e milă de dumneata...
şi să nu îndrăzneşti s-o numeşti handicapată.
Destul!
Nu uita că eşti un servitor plătit, în casa asta.
Un profesor, d-le McNally... nu un servitor... un profesor plătit.
Las-o în pace, chiar acum.
Nu! Dumneata s-o laşi în pace! Toţi!
D-le Sahai, să te porţi cu Michelle astfel...
D-nă McNally... aţi spus că veţi coopera.
Perfect. N-are nici un rost să ne purtăm aşa.
Lasă-I să-i dea o şansă. Lasă-I să-şi facă meseria, Paul.
Plecaţi! Plecaţi!
Martha, îmi pare cu adevărat rău pentru prânzul de azi.
Stai liniştită, Cathy.
El e noul profesor, de aia... Nu-i aşa, Paul?
Martha, te duc eu acasă.
Paul, voi vorbi cu dl. Sahai...
Mi-e foarte foame. Am să mănânc acum...
şi dacă tu simţi la fel atunci poţi mânca şi tu.
Lingură!
Nu. N-ai să te foloseşti de mâini ca să mănânci.
Desfă-le, desfă-le, desfă-le, desfă-ţi mâinile.
Las-o, las-o.
Stai. Stai. Stai jos!
N-ai să atingi mâncarea cu mâinile
Stai jos... stai...
Încetează, încetează!
Opreşte-te odată! Opreşte-te! Opreşte-te! Opreşte-te odată!
Potoleşte-te odată. Potoleşte-te!
Lingură. Lingură.
Ajunge, nu-i nici o mamă aici Mama ta nu-i aici.
E doar profesorul tău Profesorul tău... doar eu.
Unde te duci?
Unde crezi că te duci?
Nu ai să pleci nicăieri... nicăieri...
Stai... De cine crezi că fugi?
N-ai să ieşi de aici...
Vino aici... la mine... vino.
Vino încoace... stai jos.
Ai să-ţi mănânci mâncarea cu lingura. Hai, vino!
Deschide gura... deschide-o...
Deschide gura...
Deschide-o, deschide-o... Deschide-o, deschide-o.
Da, da, da... foarte bine.
Neastâmpărato!
Asta o să te mai domolească.
N-ai cum s-o înveţi...
Îţi mulţumim, Doamne,
pentru mâncarea din farfuria asta...
Pentru aerul pe care-I respirăm.
Atât de proaspăt şi de curat.
Pentru sănătate şi pentru pace Pentru iubire şi frumuseţe.
Te rog, nu lua o decizie nepotrivită
Paul, ştiu că felul lui de a preda este mai ciudat...
E grosolan, arogant, şi e şi alcoolic
Nu-i făcut să fie profesor
Dar, nu ai văzut ce a făcut azi?
- Michelle a reuşi azi să mănânce cu... - Ce vrei, de fapt, Cathy?
Să fiu insultat în propria mea casă?
- Nu. - Trebuie să plece.
Sper să înţelegi.
Pădurea e atât de frumoasă... întunecată şi deasă...
- Dar eu am o promisiune de ţinut... - D-le Sahai...
şi kilometri de străbătut pănă voi găsi acel plic blestemat. Ah, da!
Trebuie să vorbesc cu dumneata, d-le Sahai. Eşti ocupat?
Nu, deloc. Tocmai îi scriam prietenului meu despre Michelle.
A învăţat prima ei lecţie astăzi... eticheta, comportarea.
Pe care dumneata nu le posezi.
Oricum, te scutesc de glume. Vreau să pleci din casa asta.
Nu voi pleca fără a-mi fi terminat treaba.
Abia am început, mai e cale lungă. Ştii asta.
Nu-mi place felul în care predai.
Şi nici faptul că ai pătruns în familia mea.
Acesta e biletul de tren... Salariul... Şi scrisoarea de demitere.
Nu mai avem nevoie de dumneata. Vei pleca mâine dimineaţă, cu primul tren.
Iar Michelle îl va lua pe următorul până la ospiciul de nebuni?
Uite, ea e surdă, oarbă şi retardată.
Fiica mea... e responsabilitatea mea.
Şi a mea, d-le McNally. Înţelegi că asta...
O va distruge definitiv.
Trenul pleacă la 7 fix.
Şi, te rog... pune asta acolo unde a fost.
Noapte bună.
Noapte bună!
Dl. Sahai trebuie să fi plecat deja
Vom sta de vorbă despre Michelle după ce mă întorc.
Ce se petrece în casa asta? Doamnă Gomes!
Ce se întâmplă aici?
E ridicol.
D-nă Gomes, nu înţeleg ce se petrece azi în casa asta.
Bună dimineaţa, d-nă McNally, Ce mai faceţi astăzi?
D-le Sahai...? Credeam că aţi plecat...
Am schimbat doar camera, d-nă McNally. Niciodată nu-mi las treaba neterminată.
Ce vreţi, de fapt?
Acelaşi lucru ca şi dumneavoastră... Ca Michelle să fie independentă.
Iar pentru asta, am nevoie de timp.
Ştiţi că Paul...
Este plecat pentru 20 de zile.
Iar aceste trei săptămâni ne aparţin Michellei şi mie.
Acum, nu spuneţi ŤNUť, d-nă McNally.
Nu!! Nu se poate. Nu vei profita de absenţa lui Paul.
Doamne!! Dumnezeule!! Nu-mi vine să cred!
E ridicol!
Nu-mi vine să cred! Ce-aţi făcut?
- Era cabinetul lui Paul... - Acum va fi cabinetul Michellei.
- D-nă Gomes!!! Pune-o la loc! - Nu, doamnă, are dreptate!
Ohoho! De-acum şi servitorii ascultă de dumneata!
Cine eşti tu, ca să dai ordine în casa mea?
Profesorul lui Michelle.
Eram... am fost domnul Sahai, dar nu mai sunt.
Sunt ultima ta speranţă.
Dacă eu plec astăzi, în câteva zile...
Michelle va ajunge la ospiciu.
D-le Sahai... d-le Sahai!
Mr Sahai!
Da?
Cât voi trăi eu, fiica mea nu va ajunge la ospiciu.
Înţelegi?
Mama mea spunea...
mereu acelaşi lucru.
Că atât timp cât trăiesc...
fiica mea nu mă va părăsi.
Dar într-o bună zi, chiar ea...
a dus-o la azil.
Iar ea a rămas pentru totdeauna acolo, în spatele acelor uşi de fier.
Michelle este surdă şi oarbă, d-nă McNally!
Nu e o cretină!
Trebuie să înveţe cuvintele...
Tot ceea ce atinge, tot ceea ce mănâncă...
are un nume; care are un înţeles. O voi învăţa să vorbească...
prin semne.
Atâta vreme cât ea se ascunde în casă, asta nu se va întâmpla.
Uite-aşa!
Mai întâi...
Am să schimb partea asta a casei.
Totul va fi nou pentru ea.
Fără ziare, fără cărţi... doar pereţii goi.
Voi schimba chiar şi mirosul camerei ei.
În al doilea rând, doar eu voi avea vreun drept asupra Michellei.
Ea mi se va supune doar mie!
Şi trei: nimeni, nici chiar dumneata, nu va avea voie să pătrundă aici.
Nu, nu... nu da din cap! Uită-te la mine... uită-te!
Va fi greu, dar trebuie. Pentru Michelle.
În al patrulea rând, tot ce vreau Este timp şi încredere.
Nu salariu, nu bacşişuri, nimic, nici măcar... băutură.
Iar în al cincilea rând...
când mă apuc de lucru cu eleva mea?
Diseară.
Ştii, d-nă McNally, Îmi vine să cânt...
Dar ştiu că am o voce, jalnică.
Dragă miss Nair, Îţi dau câteva veşti bune.
Cred că nu vei fi fericită să afli că vrăjitorul s-a apucat de lucru.
Pentru Michelle, azi e prima zi de...
- Domnule Sahai... - Şcoală. Ah!
Eleva dumitale.
Ţi-ai ţinut promisiunea, d-nă McNally.
Şcoala a început,
iar părinţii nu au ce căuta aici. Aşa că ar trebui să pleci.
Nu am lăsat-o singură niciodată.
Te rog, ai grijă de ea. Nu fi prea aspru.
Nu.
- Se uită după mine. - Da, ştiu.
Ar vrea să vină la dumneata. Pleacă, d-nă McNally.
Te rog, pleacă. Înapoi!
- Nu, nu pot face asta... - 20 de zile!
- N-ai voie s-o atingi vreme de 20 de zile. - Dar acum e ora de masă pentru ea.
Ştiu, d-nă McNally. Trebuie să pleci acum.
- Te rog! Te rog! Pot să...? - Am zis să pleci.
Nu! Nu mai este nici o mamă. Nici un tată. Doar eu.
Eu, prietenul tău. Prietenul tău. Uite-aici, aşa, uite cine-i profesorul!
Prieten. Prieten!
Magia a început, miss Nair! A început!
Îi voi schimba viaţa.
Magia a început! A început!
Trezeşte-te, miss... Michelle McNally. Toţi trecem prin bezna asta.
În care trăieşti tu.
Aşa că nu mai sta în noapte.
Vino în lumină! Lumină. Lumină!
Da! Da! Da! Lumină!
Pentru toată lumea, alfabetul începe cu a, b, c, d, e, dar al tău...
începe cu b, e, z, n, ă...
Beznă, beznă, beznă.
Alfabetul tău, lumea ta Sunt diferite, Michelle.
Tu eşti diferită, da, diferită...
şi eşti mândră că eşti diferită.
Ia! Ăsta e chec. Da, C.H.E.C.
Chec. C.H.E.C. Chec, c.h.e.c.
C.h.e.c. Spune! Hai, spune, spune... chec.
Chec în mâna mea. Rosteşte! Hai, spune!
Chec. Chec.
Să nu îndrăzneşti să atingi checul!
D-nă McNally, aţi putea...
D-nă McNally, Aţi putea aprinde puţin lumina?
Vin acum! Vin!
Oh, Doamne! Michelle e bine?
Puteţi face puţină lumină? Oh!
D-le Sahai! D-le Sahai!
- Bună seara, d-nă McNally. - Aveţi nevoie de ajutor?
Arăt... ca şi cum aş avea nevoie de ajutor?
Ei bine, mie îmi seamănă cu un knock-out.
Da, da, knock-out.
Ochii nu sunt aşa importanţi În comparaţie cu lumina.
Am învăţat asta în timp ce o învăţam pe Michelle.
În beznă, nici chiar ochii Nu-ţi sunt de vreun ajutor.
Prima rundă a fost un knock-out, Dar următoarea va fi a mea.
Mult noroc, d-le Sahai.
Mult noroc!
Vino-ncoace, da, vino-ncoace... aici!
Asta e apă. Nu, nu... nu-ţi fie frică. Nu-ţi fie frică.
- D-le Sahai... - Da?
Pe Michelle o îngrozeşte apa.
Iar eu vreau să-i alung această spaimă din minte.
În cinci zile, o să înoate. Runda a doua a început.
Hei! Unde te duci? Vino aici.
Unde te duci? Vino înapoi...
Încet, încet. Încet, acum. Ai grijă! Ai grijă!
Fii atentă! Ţi-am spus să fii atentă!
Uşor, uşor, hai, linişteşte-te. Ăsta e un ghimpe.
Alifie.
Să uşureze durerea.
Prima strângere de mână, d-le Sahai.
Da, acum suntem prieteni.
Şi... primul meu sărut.
Michelle trebuie să înveţe că spinii sunt calea ei.
Aceiaşi spini care au fost Coroana lui Cristos.
Nu-i aşa, d-nă McNally?
Da!
Cu greu, învăţasem care este legătura...
dintre un spin şi durere... dintre apă şi sete...
Pasăre...
Dar o legătură îmi rămânea încă nedesluşită...
cea dintre nume şi semnificaţia lor.
Pasăre...
Minge. M.i.n.g.e. Minge. Minge... Minge...
A.p.ă.
Apă. Apă... apă.
Ăsta e... şervet...
- LINGURA. - Nu, nu. Asta nu e lingură.
Ăsta e... şervet, şervet... spune: şervet.
Ah! Am obosit.
Nu, d-nă McNally, nu vă voi da voie s-o luaţi pe Michelle acum.
Încă nu a învăţat nimic. Ştie cuvintele, dar nu şi înţelesul lor.
Încă spune la şervet "Lingură". Mai are încă mult de lucru, să ştiţi.
Cât de mult, d-le Sahai?
Nouăsprezece zile au trecut.
Ne înţelesesem pentru 20 de zile. Au mai rămas câteva ore.
Ce se poate întâmpla în câteva ore?
Cunoaşterea poate fi ca un fulger, d-nă McNally.
E ca şi cum ai aprinde o lumânare...
Odată ce lumânarea e aprinsă, întreaga casă se umple cu lumină.
Credeţi-mă, acest miracol se poate întâmpla oricând...
Iar Paul poate veni din clipă în clipă. Îmi pare cu adevărat rău.
Voi veni s-o iau pe Michelle mâine. La răsărit.
Iar eu mă voi ruga să nu fie nici un răsărit mâine, d-nă McNally.
Noapte bună.
Poftim?
Ai transformat-o pe Michelle într-o adevărată domnişoară!
Îţi mulţumesc!
Mulţumesc!
Lingură...
Încearcă să înţelegi, Michelle, Fiecare cuvânt are un înţeles.
Iar fără cuvinte nu vei ieşi Niciodată din beznă.
Niciodată nu vei fi capabilă Să vezi lumina!
Niciodată nu vei fi capabilă Să vezi lumina.
O să-ţi atârne un clopoţel de gât şi te vor striga ca pe o vacă.
V.a.c.ă... Vacă.
Vei fi un animal, Michelle. Doar un animal,
Michelle...
Te vor arunca într-un ospiciu.
Dar de această dată, n-am să-i las să facă asta.
Va trebui să înveţi, Michelle. Mă asculţi?
Eşti ultima mea speranţă. Michelle, Michelle...
- Michelle, mă asculţi? - Va trebui să plecaţi acum, d-le Sahai.
Nu, nu voi pleca, d-nă McNally.
Nu mă voi da bătut aşa uşor.
Eu mi-am respectat promisiunea. Acum e rândul dumneavoastră.
Dar nu s-a sfârşit încă, d-nă McNally. Au mai rămas câteva minute.
Paul se poate întoarce în orice moment. D-le Sahai. Nu te mai pot ajuta.
Da, d-nă McNally. Dar ea trebuie să înveţe.
- D-le Sahai... - Trebuie să înveţe...
că mâna pe care o strânge are un nume. Că dumneata eşti mama.
Mama... M.A.M.A... mama.
Iar acela este TATA.
- Paul, tocmai... - Pleacă, d-le Sahai.
Dragă miss Nair, vei fi încântată să afli...
că după ce am pierdut 20 de zile cu micuţa Michelle, am eşuat.
Totuşi, dacă zâmbeşti la gândul că mă vei privi iarăşi în ochi...
te înşeli amarnic.
D-nă Gomes, ai de gând s-o opreşti?
Las-o în pace, d-le Sahai. E foarte fericită astăzi.
Nu! Opreşte-te, Michelle. Neobrăzato!
Nu am de gând să te las să-mi faci asta.
Poate că mi s-a spus să plec...
Dar n-am de gând să te las să redevii aşa ceva.
Opreşte-te, Michelle! Opreşte-te!
N-ai să dai uitării ce te-am învăţat în 20 de zile... Stai jos.
Te rog s-o laşi, d-le Sahai... Stai... stai jos.
Ai să foloseşti acest şervet la gâtul tău şi ai să foloseşti lingura ca să mănânci.
Nu, doar n-ai de gând să azvârli...
Hai uşor, uite-aşa...
Sălbatico... Vrei să arunci apă pe mine?!
Stai să-ţi arăt eu ce înseamnă apă! Vino-ncoace! Hai, la apă!
Asta e apă... apă... apă...
Dă-mi mâna... asta e... brr... apă... apă...
Pricepi? Apă!
Brrr!!
Apă... e apă...
A.P.Ă.
Doamnă McNally!
Daaa... asta e iarbă I.A.R.B.Ă. Spune...
Foarte bine... foarte bine... D-nă McNally!!!
Asta e Floare... floare... Floare... F.L.O.A.R.E. ... floare.
D-nă McNally!! D-nă McNally!! D-nă McNally!! D-nă McNally!!
Ce s-a întâmplat, d-le Sahai? Michelle e bine?
Michelle... Michelle, d-nă McNally, ştie, ştie.
Ştie înţelesul cuvintelor.
Deja... deja Michelle a înţeles semnificaţia cuvintelor.
Uite! Uite!
Da, Michelle...
Mama. Mama...
Maa...
Încă o dată:
Ma...
Ta... Ta...
Ta...
Iar acesta e profesor. Pro... fe... sor
Pro... sor
Daa...
Daa, ăsta e sor-ul tău.
Dragă miss Nair...
Te las să afli cu bucurie...
Că am...
Am...
În acea zi ai câştigat prima bătălie cu bezna în care trăiam.
Dar astăzi nu-ţi mai aminteşti nici o frântură.
Acum eu voi lupta împotriva beznei în care trăieşti.
La rându-mi, te voi învăţa tot ce m-ai învăţat pe mine.
Apă. Primul cuvânt pe care mi l-ai întipărit în minte...
iar după aceea...
Mi-ai scris în minte fiecare amănunt, după ce mi l-ai scris pe mână...
Ca un maestru care dirijează o simfonie.
Cathy!
Martha... Martha!
Când te-ai întors de la Londra? Ce bine-mi pare că te văd!
Crăciun fericit!
- D-nă McNally... - Vine imediat, d-le Sahai. O clipă.
Aş dori să vi-l prezint pe dl. Fernandez, şef de catedră la Universitatea King Edward
Vreau ca Michelle să studieze la colegiul acesta.
- E o onoare să vă cunosc, dle Fernandez. - Onoarea e de partea mea
Nu-mi pot aminti cât timp a trecut, Martha.
Lasă-mă să-ţi dovedesc asta...
Bună! Vino!
O recunoşti?
E fiica mea mai mică, Sara.
Sara, ea e mătuşa Martha, O veche prietenă de-a mea.
- Oh! Bună ziua, mătuşă Martha! Am auzit... - Dar unde-i scumpa mea Michelle?
- Abia aştept s-o văd! - Aaa, Michelle...
Aţi văzut-o pe Michelle?
Ăăăă... Mda... Cred că e înăuntru... Scuze...
Vino... o vom căuta noi.
Ah! Uite-o!
D-le Sahai. Uită-te la această minune: O fată care nu vede şi nu aude,
dar... numai uită-te la ea. E minunată.
Ea e Michelle McNally...
- Tânăra despre care vă vorbeam. - Este imposibil, d-le Sahai.
Imposibil este un cuvânt pe care nu am învăţat-o niciodată, d-le Fernandez.
Există şcoli speciale pentru asemenea copii...
unde sunt învăţaţi o mulţime de lucruri.
Să împletească nuiele, să ţeasă rogojini...?
Dar aţi auzit vreodată ca o copilă ca Michelle, să fie admisă într-un colegiu de elevi Ťnormaliť?
Nu, dar m-aş bucura să aflu asta.
Cum se va simţi la orele de citire?
Voi sta cu ea în clasă. Va învăţa fiecare cuvânt prin semne
Fiecare cuvânt, fiecare literă.
Michelle... fă cunoştinţă cu noul tău dascăl.
Da, da... i-am spus deja... vrei să înveţi Arte, nu Ştiinţe.
D-le Sahai, va trebui să mă consult cu finanţatorii noştri, pentru asta.
Puţine şanse de a face bine se primesc de la Dumnezeu.
Şi sper că nu o vei irosi pe asta.
Noroc!?
Domnule Sahai, ştii că această universitate este destinată studenţilor normali
Dar din cauza încrederii dumitale în Michelle...
Şi pentru că noi credem că eşti un bun profesor...
- Vom sta de vorbă cu Michelle. - Vă muţumesc!
Dar astăzi, nu vei putea fi translator pentru Michelle.
Am chemat special un profesor, care nu va şti mai multe decât dumneavoastră.
El va fi interpretul. El îţi va pune întrebări.
E alt profesor, nu eu, e în regulă?
Ah, uite-o că vine...
Miss Nair?!
Bine-aţi venit, miss Nair, Dumnealui e dl. Sahai.
- Bună ziua, miss Nair. - Bună ...ziua.
Lumină.
Eşti gata pentru examinare?
Suntem gata, domnule.
De ce vrea să înveţe?
De ce vrei să înveţi?
Vreau să învăţ...
şi să dobândesc cunoaşterea, astfel încât să pot trăi o viaţă normală,
să fiu independentă... să simt că trăiesc.
Câte oceane există pe Pământ?
Pentru mine, fiecare picătură de apă este un ocean.
Nu mi-a răspuns la întrebare.
Câte oceane există pe Pământ ?
La întrebarea asta, v-a răspuns cu o întrebare de bun simţ:
Dacă noi suntem în India, pe care parte a globului este America?
Dacă ne aflăm în India, pe care parte se află America?
Lumea este rotundă. Aşa că America poate fi pe oricare parte.
- Ce înseamnă cunoaşterea pentru ea? - Ce înseamnă cunoaşterea pentru dumneata?
Cunoaşterea... e totul.
Cunoaşterea e suflet, înţelepciune, curaj, lumină, sunet.
Cunoaşterea este Biblia mea, Dumnezeul meu...
ŤSoorť!
Cunoaşterea este profesorul meu.
Bravo! Excelent!
Felicitări, d-le Sahai.
Eleva dumneavoastră face parte acum din studenţii Universităţii noastre.
Mulţumesc... mulţumesc.
Am răspuns la fiecare întrebare pe care mi-au pus-o.
Michelle pare atât de fericită azi, Paul. Povesteşte mereu cum a fost testarea.
N-a încetat să zâmbească, întreaga zi.
De ce nu? O fetiţă care nu putea sta ca toată lumea la o masă...
stă acum într-o bancă la universitate. De necrezut.
Îţi poţi închipui?
Poţi să-ţi închipui ziua când o vei vedea pe Michelle absolventă?
Ah, va fi o zi cu totul specială, nu-i aşa, Sara?
Da, bineînţeles, mamă.
Orice face Michelle este deosebit. Nu-i aşa?
Te rog să mă scuzi. Trebuie să-mi termin schiţa.
- Bună seara, Sara. - Bună seara.
D-le Sahai, felicitări! Ai înfăptuit încă... un miracol.
Mai e drum lung, d-le McNally.
Călătoria abia a început.
Profesore!
A aşteptat atât de mult să-şi descopere darul.
Ce-i asta?
Prietenul tău... pe vecie.
N-am nevoie. Nu vreau să depind de asta.
Asta nu te va face dependentă.
Te va face independentă.
Înţelegi?
A fost începutul unei vieţi noi...
Noi senzaţii, un nou orizont...
Ai crezut în mine... Iar eu am crezut în aripile mele.
Îţi aminteşti ce fericită am fost în acea zi?
E înţelept oare să o laşi pe Michelle să locuiască singură?
Nu este singură, d-na Gomes
Va locui şi ea acolo. Iar eu voi locui alături.
Universitatea este aproape, Michelle va întâlni oameni noi
Şi-apoi, nu putem avea grijă de ea Cât va trăi
Nu-ţi face griji, va fi bine!
Ce se întâmplă cu tine, Sara? Hmm?
Abia ce râdeam cu toţii iar acum, deodată, ne certăm.
E enervant, mamă. Orice lucru pe care eu îl pun undeva...
Ea îl ia şi îl pune altundeva
Mamă, o iubesc, o iubesc cu adevărat
Dar... te rog... nu mă amesteca în asta. Bine?
E doar încântată de noutate, dragă.
- Te rog, înţelege-o. - Înţeleg totul.
Mereu e vorba despre ea, nu-i aşa?
Bucuria ei, fericirea ei, ea e cea care înseamnă totul pentru tine.
Dar cu mine cum rămâne? Trebuie cumva să-ţi vorbesc prin semne?
Paul, nu-mi vine a crede ce spune. Oh, Dumnezeule...
Michelle!
- Michelle! - Nu, d-nă McNally, lăsaţi-o să se descurce.
După fiecare căzătură, se va ridica mai sus.
Am căzut.
Asta-i ideea.
Aş vrea să mergi singură, fără ajutorul nimănui.
50 de paşi. Întâi stângul, apoi dreptul. Înţelegi?
Uşurel... încetişor... eu sunt bătrân.
Oh! Îmi pare rău!
Unde se duce?
Unde... te duci?
Nu, nu, nu... asta e direcţia greşită... Pe aici trebuie s-o iei.
Nu... e... au! O să întârziem...
Vino-ncoace...
Aşa, grăbeşte-te!
Da, vino-ncoace...
Fugi, fugi, fugi! Daaa!
- 38 - Prezent.
- 39 - Prezent.
- 40 - Prezent.
- 41 - Prezent.
- 42 - Prezent.
Erau atâtea de învăţat şi aşa de puţin timp.
24 de ore fără odihnă...Câte ar vrea să-mi spună degetele tale.
Dacă viaţa începe din pântece sau din ţărână...
Călătoria ei începe din beznă şi sfârşeşte în beznă.
Într-o bună zi toţi o să trecem prin această beznă...
Ca să ajungem la lumină.
Noi uşi mi s-au deschis în faţă...
Noi prieteni, noi poveşti, o nouă poezie...
O nouă viziune asupra lumii.
Ceea ce vezi este ceea ce visezi.
Nu, pur şi simplu... Nu e de acord cu poetul.
Ochii nu pot vedea visele, dar mintea, da.
Nu pot vedea cu ochii, aşa că visez.
Visul nostru e că într-o bună zi, eu voi absolvi.
- Eşti gata? - Gata...
- Copac... - Copac...
- F-f-f-ul... - Fluture...
- Pasă... - Pasăre...
- Peşte... - Peşte...
- Albină... - Albină...
Cei mai frumoşi ani ai vieţii mele...
A căror amintire îmi bucură şi acum zilele.
E-n regulă...
Foarte bine!
Ce...? Mi se pare...?
Nu a început să ningă. Te rog, concentrează-te la studiu.
Nu, nu... n-ai să ai nevoie de umbrelă. Doar fi atentă la învăţat.
Dă-mi umbrela! Hei, opreşte-te...
Hei! Termină... Dă-mi umbrela...
- Nu vezi? - Scuzaţi-mă, domnule.
Hei... nu... nu, nu.
E-n regulă... stai liniştită.
Nu, nu...
Te mişti prea încet! Cum vei trece?
Încerci?
Hai să vedem.
Au fost zece cuvinte într-un minut.
Ai să te străduieşti să faci 30 30 de cuvinte, la naiba!
- Am reuşit? - Nu, ai picat.
Şi nu la unul sau două subiecte, ci la toate.
Felicitări.
Oamenii sărbătoreau succesul, dar noi sărbătoream eşecul.
În vreme ce mâncam îngheţată, mi-ai spus povestea păianjenului
care şi-a făcut o casă după o grămadă de încercări.
La urma-urmei, eşecul este primul pas către succes...
Dar pentru mine aceşti paşi, erau nesfârşiţi.
- Bună ziua. - Bună ziua.
Ce mai faceţi, d-le Sahai? Ce mai face Michelle?
E bine, rezultatele au început să apară.
Şi ce s-a întâmplat?
Nu a reuşit, nici de data asta.
Dar a spus că lucrările ei erau uşor de făcut.
A minţit, ca să se poată bucura de vacanţă.
Dar spuneai că doar după ce cade, omul se poate ridica mai sus.
Înainte de a cădea, voiam s-o învăţ să zboare.
Îmbătrânesc, ştii?
Ooo, nuu...
Ce s-a întâmplat? Michelle nu a reuşit nici acum?
Da, Paul. Sunt îngrijorată.
Cred că dl. Sahai...
Mama... Vreau să vin acasă.
Mama, n-am reuşit.
Profesorul...
a ţipat la mine.
Te iubesc, scumpa mea, te iubesc.
V-am spus unde să mă căutaţi, d-le Fernandez.
A! D-le Sahai, te rog, intră!
V-am aşteptat toată ziua...
Vreau să împart cea mai mare realizare a mea cu dumneata.
Te rog, ia loc!
D-le Sahai, Michelle a rămas în aceeaşi clasă doi ani.
Aşa că m-am gândit să fac ceva, ca să o ajut.
Arte - cursul de anul întîi, complet în alfabet Braille.
Ai spus odată că ni se dau foarte puţine şanse să facem lucruri bune.
Sunt fericit că nu ai risipit această şansă.
Acum nimeni nu o mai poate opri pe Michelle din drumul ei. Mulţumesc!
N-aveţi pentru ce... Este datoria mea, plăcerea mea, mândria mea.
Pota vea încredere că totul e în regulă?
Nu se va întâmpla nimic, nu-i aşa?
Uitaţi, acestea sunt cărţile, d-le Sahai Vă rog, duceţi-le Michellei.
Cum ies afară?
Cum... cum ies afară din cameră?
Poftim?
Să ies din cameră?
Uşa, d-le Sahai... E chiar în spatele dumitale
Exact pe unde ai intrat
Daa...
D-le Sahai, totul e în regulă?
Pro... fe...sor...
Noi simţăminte apăreau, cu anii...
Ceva ce nu puteam înţelege.
Nu cunoşteam pe nimeni, în afară de profesorul meu...
Şi de aceea îmi imaginam altfel relaţia mea cu dumneata, profesore.
Greşeam, dacă gândeam aşa?
Multe lucruri s-au schimbat...
Dar eşecul meu era mereu acelaşi...
Gata, Michelle... s-a scurs timpul.
Michelle, ai primit deja timp în plus faţă de ceilalţi.
Michelle... am să iau foaia acum.
- Nu... nu... - Te rog...
- Dă-i drumul... - Te rog...
Să ştii răspunsurile nu e de ajuns... M-ai zăpăcit complet.
Sunt supărat... foarte supărat...
Nu... să ştii răspunsurile Nu e de-ajuns...
Trebuie să le şi scrii pe hârtie, Înţelegi?
Nu mai sta acolo ca o bleagă!
- Nu-i nimic... - Ba este, d-nă McNally.
Nu e doar eşecul ei, ci şi al meu
De trei ani, repetă clasa.
De trei ani de zile facem aceleaşi lecţii.
Scrie prea încet, asta-i tot. Zece cuvinte în două minute. Adică...
Hei, Michelle... Michelle...
Unde crezi că te duci? Lasă valiza...
Las-o, las-o... Lasă valiza!
Destul! Vreau să mă duc acasă!
Nu. Nu... n-ai să te duci nicăieri.
Nu mai vreau să stau aici. Nu mai vreau să învăţ.
Nu... nu... Vei sta aici... Şi vei învăţa. Pricepi?
Vei învăţa. În trei ani, până şi alfabetul Braille s-a plictisit de tine...
- Dar nimic nu ţi-a intrat în cap... - Las-o în pace, d-le Sahai!
D-nă McNally, mi-am irosit 18 din viaţă pentru asta!
Nu-i voi permite să fie o ratată.
Hei... tu... vino aici... aşa, aici...
Ascultă! Nu vei fugi, nu te vei ascunde de eşec.
Înţelegi? Nu vei fugi de eşec!
Michelle... ce faci?
Să nu îndrăzneşti să nu respecţi o carte!
Ridic-o... hai! Ridic-o... ridică de jos cartea...
Cartea... Michelle... Michelle...
Ia cartea de jos... Potoleşte-te
Cât timp voi trăi, tu vei învăţa.
Nu vreau să învăţ!
Ba da! Ai să înveţi! Ai să fii absolventă.
Roba neagră... Visul nostru...
Nu-mi trebuie nici o robă.
Lumea mea e deja neagră.
Ba nu, lumea ta... Iumea ta, nu e neagră. E plină de lumină!
Lumea mea e neagră, neagră, neagră!
Neagră... neagră...
62 de cuvinte...
În mai puţin de două minute.
Nu mai e deloc înceată, d-nă McNally.
E vremea să sărbătorim.
E vremea... pentru o îngheţată, draga mea.
- Îngheţată? - Da...
D-nă McNally, viaţa e ca o îngheţată.
Bucură-te de ea înainte să se topească.
Pot să mai iau una...?
O îngheţată, fireşte...
Domnule... o îngheţată...
O îngheţată, domnule!
- Ce s-a întâmplat? - Pro...
Ce se întâmplă cu tine?
Restul, domnule.
Domnule, restul dumneavoastră !?
- Te simţi bine...? - Chemaţi un doctor!
D-le Sahai?
Eşti aici... Te căutam.
D-da...?
Nu mă recunoşti? Sunt eu... Fernandez.
Dirigintele Michellei.
Ah... da. Fireşte. Am să o aduc pe Michelle imediat.
- Michelle! - Michelle nu poate auzi, d-le Sahai.
Am s-o strig...
- D-nă Gomes!!! - Michelle nu-i acasă.
E aici.
Să-mi uiţi numele, să uiţi unde e uşa... Toate astea n-ar fi nimic...
Dar s-o uiţi pe Michelle...
Înseamnă că ceva nu e deloc în regulă, d-le Sahai.
Cred cu adevărat că ar trebui să te duci la un doctor...
Noapte bună, d-le Sahai.
Îmi... pare... rău.
Nu-i nimic.
Să nu mă uiţi niciodată...
Promit...
Nu te voi uita... niciodată.
Îţi faci griji pentru mine?
Nu trebuie... să-ţi faci griji pentru mine...
Doar... doar îmbătrânesc.
Nu... nu-ţi face griji.
Du-te... la culcare.
Cântă... ceva...
Nu, nu ştiu să cânt...
Nani, nani... Somn uşor.
Când bate vântul,
Dormi, puiul meu...
Somn uşor.
O furtună mi-a împrăştiat toate visele.
Toate acele vise care mi-erau dragi.
În acea zi, pentru prima oară, am simţit spaima...
Cum aş putea trăi dacă ai să uiţi?
- Ce s-a mai întâmplat? - Nu vrea să coboare.
Se teme să se înfăţişeze în faţa cumnaţilor tăi.
Îi e frică să nu-ţi strice seara.
Şi-atunci de ce s-a mai obosit să vină până aici?
Opreşte-o, Sara...!!!
E îngrijorată pentru sănătatea d-lui Sahai. Te rog...
Îmi face rău să vă văd pe amândoi cum vă certaţi aşa...
Acum, pregăteşte-o şi adu-o jos.
Am o mulţime de treburi de terminat...
Michelle, te rog...
Până acum, tot ce ai făcut tu a fost deosebit.
Dar astăzi e o zi deosebită pentru mine.
M-am îndrăgostit şi mă voi logodi înaintea ta.
Ştiu că asta te-ar putea supăra.
Poate că o asemenea seară, nu se va întâmpla niciodată pentru tine.
Şi ai să crezi că, poate, nu te vei îndrăgosti niciodată.
Sper ca, totuşi... Asta să ţi se întâmple...
Dar, până atunci...
Te rog... nu-mi strica seara. Bine?
Astăzi sunt foarte fericit pentru că toţi oamenii la care ţin,
Sunt aici, în camera asta.
Cu acest prilej, aş vrea să spun câteva cuvinte.
Sunt o fată foarte norocoasă, să am nişte părinţi ca voi.
Şi o surioară ca Michelle.
Nu am fost cea mai bună fiică şi nici cea mai bună surioară.
Dar vreau să vă spun tuturor că vă iubesc din tot sufletul.
Iubesc această casă.
Atâtea amintiri trăiesc aici...
Îmi amintesc că, odată, Michelle şi cu mine ne jucam afară.
Alergam prin iarbă, ţinându-ne de mână.
Şi în vreme ce alergam, amândouă am căzut şi am început să plângem.
Mama şi tata au ieşit în goană afară,
au ridicat-o pe Michelle şi m-au lăsat pe mine acolo...
Am rămas acolo, cu mâinile întinse.
Aşteptând.
Încă mai aştept.
Când eram mică, eram... Eram atât de supărată pe ea.
Pe cât de mult o iubeam, pe atât de mult o invidiam...
Orice fel de mâncare ce nu-mi plăcea, îi dădeam ei.
O trezeam pe Michelle în toiul nopţii şi o întrebam dacă nu vrea apă...
Michelle dădea din cap, spunând Da...
Iar eu mă culcam la loc.
Mă aştepta toată noaptea...
Nu-mi vine să cred că am făcut asta.
Tu poţi, Marc?
Pentru toate acele lucruri pe care le-am făcut şi pentru toată mânia...
Pe care o simţeam degeaba... Aş vrea să spun: Iartă-mă!
Am spus ceva greşit?
- Atunci lasă-mă să termin. - Nu vreau să ascult...
E important pentru mine, Michelle.
- Michelle... - Destul!
Stai jos.
STAI... JOS.
Pentru această seară Fericită şi plină de evenimente,
Michelle a pregătit un discurs pentru Sara.
Îl voi citi, iar Michelle îl va spune prin semne...
Dar nu cred că Michelle are chef de făcut semne acum.
Totuşi, este important să ascultăm toţi ce are de spus Michelle.
Aveam opt ani, eram sălbatică, violentă, mereu mânioasă pe viaţă.
Simţeam că nu voi descoperi niciodată momentele minunate ale vieţii.
Apoi mama a pus-o pe Sara în braţele mele pentru prima oară...
iar atunci am ştiut că voi descoperi lumea prin ochii Sarei.
Mama spunea că nu mă puteam opri din zâmbit toată ziua.
Sara împărtăşea toată bucuria ei cu mine...
Mă ţinea de mână şi mă ducea peste tot.
Când mama nu era în preajmă, Sara îmi dădea de mâncare...
Mă trezea noaptea şi mă întreba dacă nu vreau apă.
Eşti vocea degetelor mele tăcute.
Astfel am privit înainte, spre ziua logodnei tale.
M-am îmbrăcat frumos în această zi.
Poate că nu voi fi niciodată mireasă, dar încă mai sunt domnişoara de onoare.
Învaţă-l pe Marc limba semnelor. Am să mă plâng de toate lucrurile pe care mi le-ai făcut.
Îţi mulţumesc că mi-ai îngăduit să fiu domnişoara ta de onoare, Sara.
Îţi promit că nu voi plânge când vei porni cu Marc spre o nouă viaţă.
Astfel, în atmosfera asta fericită...
Un toast...
Pentru Sara şi Marc.
Tu, Marc Philip Bragger, O iei de soţie pe Sara Maria McNally...
- O vei iubi şi o vei cinsti aşa cum merită? - Da!
Marc... a spus Da
- Tu, Sara Maria McNally... - Acum, preotul o întreabă pe Sara...
Da!
Sara a spus...Da.
Vă declar soţ şi soţie.
Acum schimbă inelele.
Acum, poţi săruta mireasa.
Preotul le-a spus să se sărute, ca soţ şi soţie.
- Pe obraz? - Nu, nu pe obraz. Pe buze.
Pro...
Ce faci acolo?
Voiam... să-ţi vorbesc.
Mă... iubeşti?
Sufăr...
Îţi înţeleg suferinţa...
S-ar putea ca niciodată să nu ştiu ce înseamnă... să iubeşti... un bărbat.
Poate că niciodată nu vei trăi iubirea trupească.
Dar...
Mă mai săruţi o dată...
Te rog?
Pro...
Prooo...
Dăruindu-mi mie demnitatea, ca femeie...
ai pierdut demnitatea ta, ca profesor.
Mi-am dat seama că ţi-am cerut prea mult.
Am greşit.
Nici măcar nu mi-ai dat vreo şansă să-ţi cer iertare.
Plec.
Asemenea unui baston în care te sprijini, nu uita niciodată un lucru...
Întunericul vrea mereu să te înghită.
Dar tu trebuie să mergi mereu spre lumină.
Fiecare pas de-al tău, încărcat cu speranţă,
mă va ţine în viaţă, Michelle.
Încă o dată, lumina s-a transformat în beznă...
iar sunetul în tăcere.
Vreme de 12 ani, am străbătut calea pe care mi-ai arătat-o...
Singură în beznă.
Iar când, după 12 ani, te-am găsit lângă aceeaşi fântână...
şi astăzi, după 12 zile, acest formular.
Sunt absolventă, în Arte, acum.
Vreau ca dumneata să fii primul care să afle vestea cea bună.
D-le Sahai, acesta e patul dumitale, te rog, aşează-te.
Te rog... aici.
Ăsta e patul dumitale, d-le Sahai!
Soră!
D-le Sahai...
Te rog, aşează-te... d-le Sahai.
Pro...
Prooo!
Pro...
Proo...!
Astăzi, în mijlocul nostru se află o studentă...
Care ne-a oferit un exemplu de curaj şi tărie...
Şi a dovedit că nimic nu e imposibil.
Universitatea se mândreşte cu ea
Şi în faţa acestor înfăptuiri deosebite, aş dori să spun câteva cuvinte.
Doamnelor şi domnilor, Michelle McNally.
Asta-i fiica mea.
După nenumărate încercări...
Păianjenul, cu toate că a căzut mereu,
A reuşi să-şi construiască adăpostul.
Furnica a urcat muntele.
Broasca ţestoasă a trecut prin pustiu,
iar astăzi, Michelle McNally şi-a luat, în sfârşit, diploma de absolvire.
Dar aici este diferenţa dintre mine şi voi.
Ceea ce vouă v-a luat 20 de ani, mie mi-a luat 40.
Dar într-un sfârşit, am reuşit!
Când eram copil, mereu mă ascundeam în spatele celorlalţi.
Părinţilor mei le era totdeauna ruşine de mine.
În fiecare an sunam acasă, ca să spun: Mamă, am picat.
Dar azi pot spune...
Mamă, am trecut.
Ştiu că părinţii mei sunt mândri de mine.
Spunând întregii lumi că eu sunt fiica lor.
Mulţumesc, mamă, Mulţumesc, tată...
Când eram copil, mereu căutam ceva.
Dar într-un sfârşit, nu am găsit decât bezna.
Într-o zi, mama m-a pus în aceste braţe necunoscute.
Era deosebit de toţi ceilalţi. Era un vrăjitor.
Ani de-a rândul, m-a târât din beznă spre lumină.
Când ne înfăţişăm Domnului, toţi suntem orbi.
Nimeni dintre noi, nu L-a văzut şi nu L-a auzit.
Dar eu L-am atins pe Dumnezeu. I-am simţit prezenţa.
Îl strig pro.
Pentru mine, totul era negru.
Dar profesorul meu m-a învăţat o nouă semnificaţie a întunericului.
Negrul nu e doar întuneric, sufocare.
Este culoarea împlinirii. Culoarea cunoaşterii.
Culoarea robei de absolvent.
Culoarea pe care o împărtăşim toţi, astăzi.
Dar între voi şi mine este o diferenţă...
Astăzi, toţi îmbrăcaţi acest veşmânt pentru a sărbători absolvirea...
Dar eu, nu.
Pentru că vreau ca profesorul meu să fie primul care mă va vedea...
Purtând această robă neagră.
În fiecare an, la cereemonia de absolvire, mă aducea aici.
În fiecare an, stăteam lângă uşa asta...
Şi de fiecare dată îmi scria în palmă...
Într-o bună zi, vreau să te văd pe acel podium, Michelle.
Mi-au trebuit 40 de ani să-i împlinesc visul...
Iar astăzi, pentru prima oară, îmi simt bezna din ochi.
Fiindcă aş vrea să-l văd pe profesor, stând la acea uşă...
Privindu-mă cum i-am împlinit visul cu mândrie.
Profesore...
Visul nostru...
Pro... păă...
- Păă... - Păăă...
Dragă domnisoară Nair,
vei fi fericită să afli că ne-am întors în lumină:
Astăzi, profesorul meu şi-a amintit primul cuvânt pe care mi l-a spus... "Apă.
Este cel mai bun profesor din lume.
Şi a dovedit încă o dată
că nimic nu e cu neputinţă pe lume.
M-a învăţat că este atâta fericire în tine când îţi dedici viaţa altcuiva.
Azi e prima zi de şcoală a profesorului meu, miss Nair.
Iar alfabetul, pentru el, ca şi pentru mine,
Nu începe cu A, B, C, D, şi E.
Ci cu B, E, Z, N, Ă
BEZNĂ
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro
Sprijină-ne pentru a deveni membru VIP şi a elimina toate anunţurile www.OpenSubtitles.org