Jude?
Jude! Am ajuns acasă.
Închide jocurile video.
Jude.
Te-am prins!
Rahat!
Altă farsă? De ce tot faci asta?
- Te-am speriat bine de tot, nu? - Te crezi amuzant?
Bine.
Noroc cu taică-tău.
- Bună! - Tată.
Ce faci, tovarăşe?
Eşti bărbatul în casă şi ai grijă de mama ta?
- Mai mult îşi sperie bătrâna mamă. - Am folosit trucul cu pantofii.
Trucul cu pantofii. Stai să mă gândesc.
Nu, cred că mă confunzi.
Ce vicleni sunteţi.
Nu pot vorbi mult, iubire.
Trebuie să iau cina cu nişte clienţi.
Am vrut să-i verific pe oamenii mei preferaţi din lume
şi să vă spun că mi-e dor de voi şi că vă iubesc mult.
- Te iubesc, tată. - Pa, puştiulică.
Pe curând!
E a treia oară săptămâna asta când întârzii.
Ştiu, ştiu.
Isprăvesc cu termenele astea limită şi apoi gata, promit.
Când mă întorc,
poate găsesc o cale să mă revanşez.
Vineri seară o avem pe dădacă.
Atunci ne vedem vineri seară, doamnă.
Dacă ai noroc.
- Noapte bună. - Noapte bună, iubire.
Chiar te-ai speriat, mamă?
Da.
Data viitoare, hai să i-o facem lui taică-tău.
Bine.
Cred că dl Brown are nevoie să fie îmbrăţişat.
Mamă, sunt prea mare ca să mai dorm cu un ursuleţ.
Nu spun nimănui dacă nu spui nici tu.
Noapte bună.
Noapte bună, mamă.
Jude?
Dacă încerci să mă sperii iar, nu e amuzant.
Bine.
Mamă!
Ce faci?
Mamă, nu!
Nu! Nu!
Jude!
Mami!
Mă gândeam să ne uităm la jucăriile astea astăzi.
Sau poate vrei să vorbim despre ceva anume?
Nu prea îţi place să vii aici, nu?
Dar înţelegi de ce eşti aici?
Dacă vrei să pleci, nu trebuie decât să spui.
VREAU SĂ PLEC
5 luni nu e perioadă neobişnuită pentru o astfel de muţenie selectivă.
Am văzut copii care n-au vorbit o perioadă şi mai mare,
din cauza unei traume mai puţin severe.
Încurajaţi-l să comunice, dar nu-l forţaţi. Trebuie să fie iniţiativa lui.
Dacă forţăm lucrurile, se va retrage şi mai mult.
Voi cum faceţi faţă?
Suntem bine. Pe cât de bine se poate.
Momentan ne concentrăm pe recuperarea lui Jude.
Apreciez dedicarea voastră. Dar Jude vă priveşte.
Dacă voi nu vă simţiţi mai bine, nici el nu se va simţi.
Mulţumesc.
Cartofi
Iar te doare capul?
Nu doare aşa rău.
Doctoriţa a avut nişte idei bune.
Da.
Cred că Jude e un pic mai bine.
Mă refer la ideea de a ne însănătoşi şi noi.
Sunt bine, serios.
Nu părăseşti casa.
Ai coşmaruri noapte de noapte,
nu mă laşi să te ating.
- Nu vreau să mai vorbesc despre asta. - N-am vorbit niciodată.
Nu vorbeşti niciodată de păţanie sau de felul cum te simţi.
Dacă am pleca?
În afara oraşului, într-un loc liniştit.
Deja îl educi pe Jude de acasă. Eu pot lucra oriunde.
Consider că ar fi o şansă bună să o luăm de la capăt.
O să mă gândesc.
Ce e, scumpule?
Dorm cu voi?
Liza!
Liza, linişte!
Liza.
Liza. Liza. E în ordine.
E în ordine. N-ai nimic.
Îmi pare rău, scumpule.
E în ordine.
Nu mai pot continua aşa.
Salutare. Eu sunt Pamela. Mă bucur că aţi nimerit locul.
Vă prezint casa? Pe micuţ cum îl cheamă?
Jude. E puţin timid.
Pun pariu că ne împrietenim numaidecât.
Înainte era casa de oaspeţi a unei moşii mai mari.
După ce proprietarul conacului a decedat,
un orăşean, fără supărare, a pus mâna pe ea.
Cred că voia s-o restaureze, dar presupun că treaba l-a copleşit.
Din fericire pentru voi. Puţin timp la ţară.
- E perfectă. - Vă fac un mic tur, dacă vreţi.
- Nu. Ne descurcăm de aici. - Bine.
- Mulţumesc. - Numai bine.
La revedere.
- Ce părere ai? - E superbă.
- Eşti sigură? - Da.
Tu ce părere ai, barosane?
În ordine.
Propun să facem puţină...
Explorare în natură!
- Nu e frumos? - Da, e aşa linişte.
Uită-te la soare.
Miroase! E aer proaspăt.
Fac pariu că o să vedem mulţi iepuri la primăvară.
- Poate şi căprioare. - Da.
Vezi pe unde calci, amice. E alunecos pe jos.
- Ce e asta? - Trebuie să fie clădirea principală.
Hai să ne uităm.
Priveşte-o! Asta numesc eu casă. Vino.
Hai, Jude.
Jude.
Cred că era impresionantă pe vremuri.
"Moşia Glennview".
Jude, vino să te joci cu noi.
Jude.
Vino aici, Jude. Aici.
Jude.
Vino aici.
Acum, Jude.
Hai s-o cercetăm.
O casă aşa veche probabil are un trecut impresionant.
Sean.
Jude, Jude. Ajută-mă, Jude.
Jude, Jude, Jude.
Da, Jude.
Uită de casa de oaspeţi. Eu mă mut aici.
Cum ţi se pare, Jude? Jude?
- Jude! - Jude?
Jude!
- Nu fugi aşa, te rog. - Nu poţi să dispari aşa aici.
Ce e aia? Ai găsit-o?
Mă pot uita?
Doamne, e murdară. Uită-te la ea.
Pe unde ai găsit-o?
Vrei s-o păstrezi?
Bine. Întâi, hai s-o curăţăm.
Bine. Abia aştept să-l am pe tipul ăsta în casă.
Pot să văd?
"Reguli."
Pariu că ai multe de spus.
Parcă şi-ar dori un prieten.
A fost spart înainte.
Şi refăcut.
Hai la culcare acum.
Hai, amice. Sigur ai tot ce-ţi trebuie, micuţule?
Simte-te ca acasă. Întinde-te. Ai bere rece în frigider.
Mi-ar prinde bine nişte pijamale ca ale tale.
L-ai îmbrăcat singur.
Ai cântat frumos.
Ţi-e foame?
Bine.
Fac clătite.
Cred că e timpul să-mi încep naveta de dimineaţă,
tocmai până în hol.
Sper că nu e aglomeraţie.
Treci pe la birou să luăm prânzul împreună azi?
Am spus că eram aici, aproape?
O să încerc să mă furişez.
La revedere, Judester.
Şi la revedere...
I-ai pus un nume?
"Brahms."
Ca pe compozitor?
Un nume impresionant. De unde ţi-a venit ideea?
El mi-a spus
El ţi-a spus. Aha. Fireşte. Ce prostuţ sunt.
În ordine. Pa, oameni buni!
La revedere, Brahms.
Cu ce începem astăzi? Matematică sau istorie?
O plimbare în pădure?
Bine.
Aici.
Aşteaptă!
Chiar aici.
Pe aici.
Jude!
Ţi-am spus să nu fugi aşa.
Aici l-ai găsit?
Oz, treci încoa'.
Vă aflaţi pe proprietate privată.
Scuze. Stăm în casa de oaspeţi. Ne plimbam. N-am ştiut.
Normal. Sunteţi noua familie.
Îmi cer scuze. Sunt mulţi curioşi pe aici.
Eu sunt Joseph. Joe. Am grijă de moşie.
Sunt şi paznic, şi grădinar. El e Oz.
Eu sunt Liza. Şi el e Jude.
Putem pune păpuşa la loc.
- Vrei să... - Nu, nu.
Păstraţi-o. N-o să-i simtă nimeni lipsa aici.
Suntem doar eu şi Oz. Sau poate vrei s-o pui la loc?
E mai tăcut de fel.
Stai liniştită. Nici eu nu-s prea vorbăreţ.
Oamenii mă cred nebun că trăiesc aici de unul singur,
dar sunt mai sănătos decât ei.
Adevăraţii nebuni trăiesc la oraş, laolaltă, ca nişte vite.
Mulţumesc, dar nu vreau.
Nu era nevoie să ne conduci până acasă.
Nu mă deranjează. Suntem vecini acum.
Presupun că o să ne vedem des.
Salutare.
Ce puşcă zdravănă de calibrul 12.
Sau de 12 bori.
- Mi-am făcut griji. - Dânsul e Joseph.
Joseph, el e soţul meu, Sean.
- Salut. - Joseph...
Sunt îngrijitor aici. Ţin scandalagiii departe.
- I-am prins pe ăştia doi în flagrant. - Da, sunt o pacoste.
Îţi mulţumesc că i-ai escortat înapoi.
Eu plec. Anunţaţi-mă dacă aveţi nevoie de ceva, da?
- Da. Mi-a făcut plăcere. - Plăcerea a fost de partea mea.
Pe curând, micuţule.
Deja aduci acasă vagabonzii de prin zonă?
E aici.
A insistat să ne conducă acasă.
Haide, Oz.
Drăguţ din partea lui.
Cine naiba îngroapă o păpuşă în pădure?
Poate un copilaş ciudat a pus-o acolo. Nu ştiu, scumpo.
N-ai fost acolo. N-ai văzut-o.
Toată garderoba lui era într-un...
Într-un fel de coşciug.
Bine. Şi, ce vrei să faci?
- Vrei să-i iei păpuşa? - Da.
Nu.
Nu ştiu.
Mi se pare puţin...
Straniu.
Nu păpuşa mi se pare problema aici.
- Ce vrea să însemne asta? - Nimic. Hai să terminăm cu vasele, bine?
Am ceva de făcut înainte de culcare.
Nu, vreau să aud ce urma să spui. Care e problema?
Uneori am impresia că te foloseşti de Jude...
Ca să eviţi să vorbeşti despre ce ai păţit.
Şi nu mi se pare benefic pentru nici unul dintre voi.
Mami!
Am fost la un pas de moarte...
Într-o spargere de casă întâmplătoare şi fără sens.
- Şi sunt conştientă de asta în fiecare zi. - Da, dar a trecut.
Câinii latră. Nu ţi-a plăcut câinele?
Câinele.
Câinele latră.
Ştiu la ce te referi. Era înfricoşător.
Liza, îmi pare rău.
Sfinte Sisoe!
Să-l lăsăm în pace? Vrei să deschizi uşa?
Nu, vreau să intru. Să văd dacă vorbeşte cu noi.
Bine, haide.
Asta îţi aparţine?
Bună, dragule.
Eram afară şi te-am auzit vorbind.
Vorbeai cu Brahms?
Grozav.
Despre ce vorbeaţi?
Câinele
Câinele de azi-dimineaţă.
Te-a speriat?
"Brahms nu-l place".
Asta e...
E grozav.
Te lăsăm să vorbeşti cu Brahms.
Noapte bună.
Ne gândim să vizionăm un film, dacă te interesează.
Închide uşa
Da.
Desigur.
Cred că păstrăm păpuşa.
Glumeşti? Iubesc chestia aia ciudată.
Liza, e în ordine. Uită-te la mine.
A fost doar un vis.
Uită-te la mine. E în ordine. Eşti bine.
Jude.
Jude, îmi pare rău.
E al meu!
Eşti bine? Alt coşmar?
Unde e Jude?
S-a culcat în camera lui.
E prima oară când doarme în patul lui.
Hai.
Hai înapoi în pat.
Poftim. Vrei două, da? Şi Brahms vrea două?
Bună dimineaţa. Te-ai trezit.
Te-am lăsat să mai dormi. M-am gândit că-ţi prinde bine.
- Mulţumesc. - Am făcut un mic-dejun englezesc.
Poftim.
- Ce-i asta? - Aia? Da.
Din câte se pare, Brahms stabileşte reguli acum.
Vrea să aibă farfuria lui.
Jude trebuie să fie cu Brahms Mereu şi pentru totdeauna
"Mereu şi pentru totdeauna"?
O, vai.
Ce-a păţit dl Brown?
Jude, amice, tu ai făcut asta?
Haide. Nu e frumos să dai vina pe el, nu?
Nu suntem supăraţi pe tine.
Dar nu aşa trebuie să te porţi cu lucrurile tale.
Şi nu e bine să minţi.
Deci, tu l-ai tăiat pe dl Brown?
Bine. Atunci, du-te în camera ta şi termină tema acolo.
Şi când eşti pregătit să-mi spui ce s-a întâmplat, poţi ieşi.
Poţi lăsa păpuşa aici.
Jude.
Ai auzit ce-a zis maică-ta. Lasă păpuşa, te rog.
Poate că e un lucru bun. Îşi exprimă furia.
Într-un mod cam violent.
Pe bune?
N-a fost amuzant.
Era vorba să stai în această cameră
şi să nu ieşi până nu eşti pregătit să-ţi ceri scuze.
N-am ieşit
Bine. O să stai aici tot restul zilei.
Jude,
eu şi tatăl tău am zis că n-ai voie cu păpuşa.
Numărs până la trei. Dacă uşa nu se deschide...
Unu...
Doi...
Trei.
Ce faci aici?
Bună.
E cineva aici care vrea să-şi ceară scuze.
Haide.
Bună.
Îmi pare rău pentru dl Brown
Îmi pare rău că te-am speriat
Îţi mulţumesc că ţi-ai cerut scuze.
Şi Brahms îşi cere scuze
Bine. Hai la culcare, da?
Du-te şi te spală pe dinţi.
Eşti bine?
Nu mi-e bine.
Puteam jura că am văzut pe cineva intrând în camera lui. Iar apoi...
Nu ţi s-a părut. E în ordine.
Sincer, farsele lui încep să depăşească limita.
Credeam că lucrurile se vor îmbunătăţi după ce plecăm din oraş.
Nu ştiu ce să fac.
Am impresia că vă dezamăgesc.
Nu dezamăgeşti pe nimeni. Te rog, nu te scuza.
O să te simţi mai bine după ce dormi.
Da.
- Noapte bună. - Bine.
Înţeleg că purtarea recentă a lui Jude poate fi supărătoare.
Dar păpuşa îi oferă o metodă de a procesa trauma.
Urmează partea dificilă. S-ar putea să continue să se comporte aşa.
Să continue?
Dacă scăpăm de păpuşă? Cât de rău ar fi?
Vă rog să aveţi răbdare
şi să-i permiteţi să aibe un prieten.
Când e cu păpuşa lui, se simte în siguranţă.
Ultimul lucru pe care vrem să-l facem e să-i luăm asta.
O să vă trimit nişte link-uri cu alte informaţii.
Bine. Sună bine.
Mulţumesc, d-nă doctor. Vorbim curând, da?
Bine. Numai bine.
Perfect.
Aia e. Frumos.
Hai, Jude.
Perfect.
Prieteni imaginari - aliaţi în traumă
Jucării şi păpuşi - reflecţiile mâniei
Papuşă-baiat antică
Cum să-ţi identifici păpuşa antică
Numerele de serie se găsesc pe mână sau picior
Bună, Jude.
Ce ai acolo?
Bine.
Te-ai gândit la un nume pentru el?
Ce nume?
Normal.
Doar aşa îl cheamă, nu? Cum altfel?
Te-ai dichisit, micuţule.
Văd că ţi-ai găsit o familie nouă.
Ce faci, micuţule?
Uită-te la expresia de pe faţa lui.
Parcă are un secret ştiut doar de el.
Ai observat?
- Te pot ajuta cu ceva? - Salutare.
Îl caut pe Oz, câinele meu.
- Nu l-am văzut. - Bine.
Cam bănuiesc eu pe unde e.
Bine, am plecat.
Fii cuminte.
Haide. E timpul să intri.
- L-ai lăsat singur afară pe Jude? - Doar pentru o clipă.
- Ce s-a întâmplat? - Îmi pare rău.
L-am văzut, era acolo.
- Îmi pare rău. - Doamne, Liza.
Ce faci?
Jude?
Dacă te îndepărtează de mine? Îţi voi fi alături mereu
Nu mă vor îndepărta. Dacă încearcă, vor regreta.
Scuze.
N-am ştiut că eşti aici.
De ce porţi costumul?
Cina e gata în 15 minute.
Farfuria lui Brahms
Nu. În seara asta cinăm doar noi trei, Jude.
Nu. În seara asta, nu.
Contează, Liza?
Mama ta a zis nu, amice.
Mă gândeam să-l invităm pe Liam, cu familia.
Ne-ar prinde bine nişte companie.
Vrei să-i vezi pe unchiul Liam, pe mătuşa Mary şi verişorii tăi?
Cred că va fi distractiv. El e amuzant, nu?
Cred că i-ar plăcea să plece din oraş.
Fără oaspeţi
Nu sunt chiar oaspeţi. Sunt rude.
Da?
Eu şi tatăl tău facem regulile în această casă, nu păpuşa ta.
Mănâncă.
Gata, suficient.
Nu, e în ordine.
O să stai aici până mănânci.
Fă ce zice maică-ta. Te rog.
Mă descurc.
E în ordine. Tu ai treabă.
Dacă tu nu vorbeşti cu mine, vorbeşte păpuşa?
Asta pentru că Brahms nu e o persoană.
Nu e real.
N-are nevoie de mâncare. Tu ai.
Încalci regulile.
Păpuşa şi regulile ei nu conduc această casă.
Îl enervezi
Bine. Stai aici toată noaptea, atunci.
Ce?
Jude.
Liza, ce naiba s-a întâmplat?
Ţi-am spus să nu-l enervezi
Te cred. Serios. Dar...
Deci, nişte desene înfricoşătoare.
Nu e surprinzător, nu? Având în vedere prin ce a trecut.
- Desenul cu câinele. - Câinele?
- Nu e nici un câine aici. - Era. Şi alte desene.
Sean, era un desen cu Jude stând lângă cadavrele noastre
şi ţinea o armă în mână.
Deci spui că a rupt pagini din cartea lui?
Nu, eu...
Nu ştiu ce s-a întâmplat.
Ştiu doar că nu mai vreau păpuşa în casă.
Calmează-te. Gândeşte-te la asta.
Nu o vreau aici.
Nu-mi place ce îi face lui Jude.
Ce-i?
Toată treaba asta...
E mult pentru un copil, nu crezi? Asta nu e o masă uşoară.
Mă întrebi dacă eu am făcut asta?
Cineva a făcut-o. Doar tu erai cu el.
Nu! Ceva se petrece cu el.
Şi a început de la păpuşa aia.
Bine. Scăpăm de păpuşă mâine dimineaţă, bine?
Ce ne facem cu ei, Brahms?
Oz! Unde eşti, băiete?
Vino aici, Oz. Vino încoace, băiete!
Of, Oz.
Minunat, simţeam nevoia. Mulţumesc.
- Eşti gata? - Da. Haide.
Neaţa', d-le.
Nu.
Trebuia să urmaţi regulile
Sean.
Jude!
Hai, amice! Nu e amuzant, Jude!
Eu o iau în direcţia aceea.
- Tu ia-o în partea aia. - Bine.
Dăm ocol. Şi ne vedem la casă.
Jude!
Jude?
Jude.
Jude?
Jude? Tu eşti?
Jude, ce faci?
Jude, unde eşti?
Uite, mami.
Aici.
Vino să te joci cu noi, mami.
Jude?
Jude.
Îmi cer scuze că te-am speriat.
- Ne jucam doar, mami. - Ce mă bucur să-ţi aud vocea.
Aici eraţi.
V-am căutat peste tot. N-ai auzit când te strigam?
Nu.
Jude, ce naiba cauţi aici? E periculos aici.
Îmi pare rău, tati.
Jude...
Vorbeşti.
Să mergem. N-ar trebui să ne aflăm în partea asta a casei.
Hai.
E frumos să te aud vorbind.
Joseph, ce s-a întâmplat în această casă?
Jude, du-te şi arată-i camera de muzică lui Brahms.
Nu te depărta.
A fost...
O familie a locuit aici acum multă vreme.
Au avut un fiu. A luat-o razna puţin.
A ucis o fetiţă.
S-a ars într-un incendiu. Purta o mască ca să ascundă arsura.
A trăit între pereţii casei 30 de ani. N-a ieşit niciodată.
- Familia Heelshire? - Da, familia Heelshire.
Şi?
Şi părinţii s-au sinucis. Prin înec. E o poveste foarte tristă.
Şi fiul?
Lucrurile s-au complicat după moartea părinţilor.
A omorât un om, a rănit grav alţi doi,
iar apoi s-a sinucis.
Dar sunt cu toţii morţi acum.
Cum îl chema pe fiu?
Îl chema Brahms.
Ai zis cumva Brahms?
Îmi pare rău. N-am vrut să vă ascund asta.
Dar n-am crezut că o să vină vorba de asta.
Îţi mulţumesc că ne-ai spus.
Haide, Jude. E timpul să mergem acasă.
Joseph?
Ţi-ai găsit câinele?
Da. L-am găsit spintecat în pădure.
Regret.
Părinţii tăi mi-au spus că vorbeşti iar.
El e noul tău prieten, Brahms?
Pare un prieten drăguţ.
Despre ce discutaţi voi?
Îmi spune tot felul de lucruri.
Câteodată îmi povesteşte despre celelalte familii cu care a locuit.
A locuit cu multe familii?
Vreau să locuiască cu noi acum.
S-a enervat rău că mami şi tati vor să-l îndepărteze.
Şi când Brahms se enervează,
spune că vrea să facă rău cuiva?
Vrea să le spună ceva părinţilor tăi?
Dacă Jude a avut legătură cu moartea câinelui,
situaţia e mai gravă decât credeam.
E posibil ca păpuşa să-l facă să nu se considere responsabil
pentru lucrurile rele pe care le poate face.
Cred că ar fi o idee bună să-l văd personal.
Când credeţi că-l puteţi aduce la Londra?
Azi vin nişte oaspeţi, dar îl vom aduce imediat ce putem.
Bine.
Dar staţi cu ochii pe el până atunci.
Jude! Toată lumea e aici.
- Simţiţi-vă ca acasă. - Mulţumesc.
E fabulos! Îmi place la nebunie.
Bună.
Uite-l!
Îl ţii minte pe bătrânul tău unchi Liam, nu?
Ce-i? Nu e vina mea că e nebun.
Şi cine e flăcăul ăsta chipeş?
Brahms.
Salutare, Brahms. Îmi pare bine.
Cine e prieten cu Jude, e prieten cu mine.
Bine, copii. Duceţi-vă afară să vă jucaţi
până discutăm noi ce am mai făcut.
Da.
Nu avem ce face afară.
E natura. Bine?
E ca un joc video, dar real. Duceţi-vă, simţiţi-vă bine.
Haide, Jude. Arată-le împrejurimile.
- Ar trebui să mă duc cu ei. - Prostii. Nu păţesc nimic.
Nu vă îndepărtaţi de casă, copii.
- Ce mişto e. - Taci.
- Îmi place păpuşa ta. - Mersi.
Locul ăsta e naşpa. Nu ai ce face aici.
- Am putea juca crochet. - Vreau să joc. Haide.
Nu-l atinge, Sophie. E nebun.
Ba nu sunt.
Părinţii mei spun că vorbeşti cu păpuşa aceea.
Cum ai vorbi cu o persoană reală.
Fiindcă ai înnebunit când mama ta a fost atacată.
Şi noi n-ar trebui să băgăm de seamă.
Will!
Dar ei ştiu că eşti nebun.
Şi eu ştiu că eşti nebun.
Iar păpuşa ta prostească
e cea mai nebună dintre toţi.
E bine, Liza.
Bea nişte vin.
Îi prinde bine să stea cu alţi copii.
Da.
Îmi pare rău.
De când s-a întâmplat, eu...
Nu mă pot relaxa.
Eşti cu familia acum. N-ai pentru ce să-ţi faci griji.
Şi Will nu va permite să se întâmple ceva.
Hei, ai rupt-o!
- Gura, dementule! - Încetează, Will!
Îi iei apărarea iubitului tău dement.
Poate ar trebui să-ţi fac praf păpuşa.
- Poate redevii normal. - Nu.
Am ajuns la această petrecere
şi când am intrat pe uşă
i s-au rupt pantalonii între picioare.
Nu era o mică ruptură, ci toată crăpătura!
Te spun mamei!
Probabil se va bucura.
Nu-l atinge.
Sau ce?
Sau o să te facă să-ţi doreşti să nu fi venit aici.
- I-ai cumpărat boxeri violet? - Da.
Deocheat!
E plăcut să te văd zâmbind din nou, Liza.
Vechiul tău zâmbet.
- Dă-mi-o înapoi! - Nu, nu cred.
Dă-i-o înapoi.
S-a supărat iubitul tău.
De ce nu mi-o iei, nebunule?
Nu mi-aş face griji în privinţa păpuşii.
Will era obsedat înainte de o pătură.
Aleargă, nebunule.
Încetează, Will!
Obsedat.
Apoi, într-o zi mi-am dat seama că, de fapt, era o pătură de siguranţă.
Cred că păpuşa ar putea fi acelaşi lucru.
Haide, dementule!
Nu-ţi fă griji, atâta zic.
Copiii fac tot felul de lucruri ciudate.
Trec prin anumite faze.
Care apoi trec subit.
- Doamne. - Ce? Ce se petrece?
Will!
- Uşurel, la trei. Unu, doi, trei. - Ai grijă la cap!
Încet. Încet.
Mary, ţine-l de cap, bine?
Will, vin.
Sophie, treci în faţă.
Dragule, bea din asta. O să te ajute să dormi.
Somnul îţi va prinde bine.
Bine?
Aşa.
Mami!
Totul e în ordine.
Nu-mi da drumul.
Vrea să locuiesc cu el în casa mare pentru totdeauna.
A zis că vă ucide pe tine şi tati dacă nu o fac.
A zis el asta?
Când a zis asta?
O spune mereu.
Nu-l mai pot controla.
Devine tot mai puternic.
Nimeni n-o să le facă rău lui mami şi tati.
Şi nimeni n-o să-ţi facă rău. Bine?
Bună, Liza. Eu sunt.
Tocmai ne-am văzut cu doctorul. Cred că Will se va face bine.
Te sun din maşină.
Te iubesc. Pa.
Introdu numărul de serie:
Nu eşti de pe aici, nu?
Stau la moşia Glennview.
Glennview?
Te referi la casa Heelshire.
Dumnezeule, nici dacă m-ai plăti n-aş opri acolo.
- Ce anume? - Nu ştii?
Întreaga familie a înnebunit complet acolo.
Are ceva de-a face cu un fiu care a trăit înăuntru ani la rând.
Rezidenţii susţin că băiatul se purta ciudat, "că se plângea că aude voci".
Dar ăsta nu e singurul lucru care s-a întâmplat acolo.
Au avut loc şi alte tragedii înainte.
În anii '50, un puşti şi-a omorât mama şi fratele,
fiind convins că o păpuşă îi vorbeşte.
Un tânăr pianist promiţător, Wendell, a susţinut că a fost vina păpuşii.
Şi încă se petrece ceva.
Anul trecut, orăşeanul care a cumpărat casa de la familia Heelshire
a înnebunit şi a dispărut.
Nu s-a mai auzit de el.
L-am văzut la bar o dată.
Bătrânul şi nebunul Joe.
Nebunul Joe?
Aşa îi spuneau oamenii.
Numele lui era Joseph...
Fiul ucide întreaga familie
Inseparabil de păpuşă
Băiatul a susţinut: "păpuşa m-a obligat"!
Doamne! Jude!
Jude!
Nu trebuia să fie aşa.
Joseph.
Jude e bine?
Stai liniştită. E în siguranţă.
Mai în siguranţă decât a fost vreodată.
De ce eşti aici?
Sunt aici fiindcă el vrea să fiu.
Cine?
Brahms.
Nu-i place cum stă treaba, dar v-aţi făcut-o cu mâna voastră.
Vreau să ştiu unde e fiul meu.
Fac orice vrei, dar dă-mi-l pe fiul meu.
Vreau să asculţi!
El vrea să asculţi!
M-ai întrebat de ce sunt aici.
Din acelaşi motiv ca tine.
M-a chemat.
Îi cheamă pe cei care au nevoie de el.
Cei copleşiţi.
Priveşte în sufletul tău.
Era doar o şoaptă.
La început,
când am venit aici.
Era linişte.
L-am găsit în bucăţi,
spart.
Şi vocea a spus...
Să-l refac.
Aşa am făcut.
Apoi l-am auzit crescând înăuntru. Şi tu trebuie să-l fi auzit.
Jude sigur l-a auzit.
Nu ştiu ce e Brahms,
dar poţi opri asta.
E prea târziu.
Brahms şi Jude vor fi o singură fiinţă. Şi va fi frumoasă.
Toţi m-au crezut nebun.
Că familia Heelshire era nebună. Dar nu...
Mereu a fost păpuşa.
Înainte chiar să fie casa, familia Davie, cea dinaintea ei.
Am găsit toate scrisorile lor.
El ştia că veniţi.
Ştia că băiatul tău îl va găsi.
De aceea mi-a spus să-l îngrop.
Sunt atât de curioşi, nu? Cei mici sunt...
Atraşi ca moliile de lumină.
Joseph, unde e fiul meu?
Vreau să-mi văd fiul!
E în casa mare!
Jude!
Jude.
Jude?
Aici.
Pe aici.
Suntem aici.
Jude...
Ştiu că nu vrei să faci rău nimănui.
Nu eşti tu însuţi, Jude.
Te rog, lasă-l jos.
Va fi bine.
Pot să-l ţin pe Brahms?
Exact aşa te ţineam şi pe tine.
Hai să-l lăsăm jos.
Bună, mami.
Jude, lasă arma.
Suntem foarte furioşi.
Tu şi tati ne-aţi stat în cale.
Vom locui aici acum...
Fiindcă voi nu ne puteţi proteja.
De cine să vă protejăm?
Câinele acela.
Will.
Şi bărbaţii din acea noapte.
Ai dreptate.
- Avem nevoie de Brahms să ne protejeze. - E prea târziu.
Nu ne-aţi dat de ales.
Adio, mami.
Ştiu că Brahms îţi spune ce să zici.
Tocmai de aia trebuie să-l luăm acasă cu noi.
Brahms trebuie să facă parte din familia noastră.
Şi ce familie nu are nevoie de o mamă?
Mamă?
Jude.
Ce aţi făcut?
Nu te apropia.
Pe mine mă va pedepsi. Eu nu l-am protejat.
Nu, nu.
Joseph, Brahms nu-ţi mai poate face rău.
Nu înţelegeţi.
Nu se va termina niciodată.
Va fi bine, Brahms.
Mamă! Ai ajuns acasă.
Da! Mi-a fost dor de tine.
- Şi mie de tine. - Serios?
- La ţanc! - Bună.
Bună, frumoaso. Cum a fost azi?
Bine.
E posibil să semnăm cu scriitorul acela de care îţi vorbeam.
Da? Frumos!
Bine.
- Ce bine arată! - Mulţumesc.
Stai să-l guşti, că sunt sigur
că ar putea fi cel mai bun "coq au vin" făcut vreodată pe ţărmurile engleze.
Şi nu glumesc.
E o sticlă întreagă de vin aici, nu ştiu dacă să...
Nu, bine. Îţi dau puţin.
- Mulţumesc. - Bine.
- Ce bine arată. - Mulţumesc.
Mi-am rupt 2-3 ore din zi. O nimica toată.
- E rândul meu mâine? - Da. Noroc.
Noapte bună, bărbăţele. Somn uşor.
Te iubesc, dragule.
Şi eu te iubesc.
Noapte bună.
Noapte bună, Brahms.
Cred că vom fi fericiţi aici.
Dacă învaţă regulile.
Traducerea: bucyfall - Subtitrari-Noi Team