20 de întrebări. Start!
Eşti bărbat... eşti în politică?
Bere caldă... are gust de pipi.
RĂZBOINICUL DRUMULUI
E rândul tău scumpi.
Mort sau viu?
Nu crezi că în zilele noastre asta e o întrebare cam stupidă?
Ştii, e cam nesimţit.
Dar dacă vrei să mă ocup de el, o voi face.
Te aud.
El e cel mai deştept din familie.
Serios?
Ajungem imediat la autostrada. Pe unde o luăm?
Nu o lua pe acolo. Rămâi pe drumul ăsta.
Cum se face că de fiecare dată când spui asta
ne trezim pe un drum de doi bani în mijlocul pustiului.
Am fost de acord cu regulile, nu-i aşa?
Şi dacă o luăm pe autostrada încălcăm vreuna?
Regulă care spune că nu ar trebui să o luăm pe autostradă.
Da, păi, nu vrem să încălcăm nici o regulă, nu? Spuse el...
bându-şi berea şi conducând Mercedesul furat
cu o viteză mult peste viteza legală!
Şi uite: fără mâini!
- Nu iubitule! - Stop!
Stop!
Bine deşteptule. Citesc eu harta.
Poţi?
Chiar e ceva scris pe ea.
Foarte amuzant.
Hei, hei, hei...!
Salut băieţi!
Închideţi geamurile.
Ce dracu face tipul ăsta?
Sunt cu fiica mea şi am rămas fără benzină.
Am înţeles, domnule. Vă rog, mutaţi-vă maşina din drum.
Am plecat ieri dimineaţă din Denver.
Ultima staţie de benzină a fost în Colorado Springs.
Îmi pare rău că nu vă putem ajuta. Mutaţi-vă maşina.
Nu am nevoie decât de puţină benzină.
Da, sunt sigur că ai nevoie, tu şi toţi ceilalţi.
Stai pe loc.
Putem să dăm ceva la schimb. Avem mâncare şi apă.
Brian, avem destulă benzină.
Destulă benzină? De unde ştii tu asta?
- Am spus să nu vă apropiaţi. - Brian, arata în regulă.
Sau poate e la incubaţie; gândiţi-vă puţin...
Băieţi!
- Fiica lui e infectată. - La dracu!
Haide, haide, haide.
O să moară acolo.
Toată lumea moare.
Regulile sunt simple.
Cel puţin aşa le vede fratele meu.
1. Evită-i pe cei infectaţi cu orice preţ.
Respiraţia lor e foarte contagioasă.
2. Dezinfectează tot ce au atins în ultimele 24 de ore.
3. Cei bolnavi sunt deja morţi; nu pot fi salvaţi.
Dacă încalci regulile, mori.
PURTĂTORII -Daca le urmezi, trăieşti.
Poate.
Realegeţi-l şerif pe Rick McGarry
Uite ce am găsit.
Super.
Dacă găseşti vre-o baie de ulei nouă de schimb, sună-mă.
Eşti sigur că nu poţi să o repari?
Este gripata, geniule.
- Brian. - Ce?
Maşina aia nu avea nevoie decât de benzină.
Ce?
Nu, absolut deloc.
Dacă stăm aici, murim.
Şi dacă ne întoarcem nu murim?
Ai văzut fetiţa; ai văzut sângele, pielea...
Bobby, haide, ai văzut-o.
- Sunt singură? - Kate, nu prea avem multe opţiuni.
Sunt regulile tale!
Danny, spune-i prietenei tale să se calmeze.
- Nu sunt prietena lui. - Nu e prietena mea.
Atunci, spune-mi, de ce se află aici?
De ce o lăsăm să stea liniştită la adăpost aşteptând prădătorii?
Ce-ar fi să ne calmăm şi să analizăm bine situaţia?
- Te rog! - Bine.
Deci ce facem cu maşina?
Nu ştiu Danny, încerc să mă gândesc.
- Avem nevoie de maşina aia. - Ştiu asta!
La dracu!
<Înălbitor>
Puneţi-vă măştile.
Frank Holloway.
Avem nevoie de maşina ta.
Da, mă gândeam eu.
Chiar vreţi să împroşcaţi interiorul maşinii cu măruntaiele cuiva care...
e posibil să fie infectat?
Avem mult înălbitor.
Curăţarea nu e grija mea cea mai mare.
Gata, te-ai apropiat destul.
Am prins o transmisie radio de la o şcoală...
săptămâna trecută la ieşirea din Farmington.
Acolo se duc oameni de prin tot statul.
Pentru ce?
CDC a deschis un fel de centru de urgenţe.
Au un ser nou.
Ce poveste bună. Nu cred că am mai auzit-o pe asta până acum.
Şi au rezultate?
Nu au nici un rezultat, Kate.
Au un tratament nou...
Şi eu îmi duc fiica acolo în maşina asta...
Dacă sunteţi de acord cu asta e perfect. Dacă nu...
Asta e un basm şi ştie şi el asta.
E vaccinul de la Baltimore din nou. Retroviruşi care nu funcţionează.
Aşa că hai Brian, împuşcă-l în cap.
Staţi!
Am o idee.
Hei.
Vrei să ştii un secret?
Despre băieţi.
Mai mult latra decât musca.
- Înţelegi ce vreau să spun? - Nu.
E în regulă.
Nu o ascultă, micuţo. Crede-mă. Îi place când o muşc.
Ce-ar fi să-mi dai o limbă, Brian?
Cred că putem să aranjăm asta.
Doamne, Brian, cred că are doar 8 ani.
Mintal, tot atât are şi el.
Adio, Războinicul Drumului, porcăria dracului.
Guvernele fără D-zeu au căzut.
Şi armatele de oameni au pierit din voia Domnului.
Pentru că această epidemie este biciul Domnului
iar lumea asta e cultura Lui.
Implacabil, El îşi va strânge recolta
până când grâul e separat de paie, cei drepţi de cei păcătoşi.
Fără nici un dubiu: vor fi mult mai multe paie decât grâu.
Dacă mă gândesc bine, nu am prea văzut nici iarbă în ultima vreme.
Foarte amuzant.
Ce?
Arată un pic de respect.
Pentru ce? Pentru că D-zeu îmi pedepseşte fiica?
Pe cine a recompensat? Pe cine? Pe tine?
Nu la asta mă refeream.
- Ce vroiai să spui? - Nişte oameni s-au izolat,
au strâns alimente, apoi nici nu au mai răspuns la telefon.
Au murit într-o săptămână.
Eu am lucrat la stadion, am săpat la gropile comune...
- Pentru 400 de dolari pe zi. - Exact aşa.
Puteţi să râdeţi cât vreţi,
dar stăteam în căcatul ăla până la genunchi şi uite-mă aici.
Deci eşti imun,
un ales sau ceva?
Eu sunt aici şi ei nu.
Deci nu te-ar deranja dacă i-ai da fiicei mele pupicul ei de "noapte bună"
nu-i aşa, Brian?
Nici nu mă gândeam.
Nici asta nu cred că era ales, nu?
E foarte haios. Nu-i aşa, geniule?
Unde ai fost la şcoală, Danny?
A primit o bursă ca să se ducă la Harvard.
- Yale. Era Yale, de fapt. - Acum nu prea mai contează, nu?
Ceva a închis şcoala înainte să înceapă el.
Fii atent, Brian.
Acum nu prea mai poate să fie un geniu.
- De ce trebuie să fii aşa nesuferit? - Calmează-te!
Fii atent! Fii atent!
Fir-ar!
Tu! Stai în spate, m-ai auzit?
Stau! Dacă eşti atent la drum!
Poţi să cobori din maşină! Poţi să cobori chiar acum!
Kate!
Kate...
Nu s-a rupt banda; nu trebuie să-ţi faci griji pentru asta.
Eşti în regulă?
Ce este?
La naiba, cred că nu s-a mai abţinut.
Mi-e milă de tine.
E încuiat.
Danny, ai grijă.
E în regulă.
La dracu.
- Hei! Eşti bine? Danny! - Fir-ar să fie!
Ce s-a întâmplat?
Isuse!
Ia benzină şi să mergem.
Copii! Ne întoarcem în 20 de minute.
Mai degrabă cam în 5 minute.
La naiba.
Bobby... iubită.
Ce e aia?
Aia?
A...
Brian şi cu mine...
am avut de asemenea un tată. Era la fel ca al tău.
În fiecare vară, când eram mici, ne ducea pe Plajă Ţestoaselor.
Şi puteam să innotam, să facem surf,
să pescuim,
să mâncăm sandvişuri cu carne de crab dată prin maioneză.
Câh!
Erau multe ţestoase?
Multe! Erau mii! Erau pe peşte tot.
De-abia puteai să păşeşti în apă fără să calci vre-una.
Şi câteodată, erau grămezi una peste alta.
- E imposibil. - Ba e posibil.
Erau pe peşte tot.
Mergem şi noi acolo cu ei?
Şşşt. E ora de culcare.
Ce te face să crezi că o să fiţi în siguranţă acolo?
E un motel vechi.
Este abandonat de ani de zile.
O să facem raiduri de aprovizionare,
şi ne dezinfectam de fiecare dată când ne întoarcem.
- Aşteptam. - Până vine cineva după noi.
Până se termină boala.
Boală sau oamenii?
E cam acelaşi lucru.
Bobby, te iubesc.
Şi ştii cât de imbecil pot să fiu câteodată...
Care-i problema?
Cred că ar trebui să ne despărţim.
Dacă aşa simţi tu...
Aşa simt eu.
- Eşti aşa de imbecil câteodată. - Ştiu.
Sunt cel mai imbecil din lume, momentan.
Te gândeşti vreodată la Yale?
Da, desigur.
La asta şi la toate lucrurile pe care vrei să le faci vreodată.
Isuse!
Stinge-ţi focul! Hai, hai, hai!
Unde crezi că te duci, băiete?
Repede!
Stinge-l!
<În caz de expunere, notificaţi imediat autorităţile publice de sănătate>
-Ma întorc imediat. - Tati?
Dragă, mă duc înăuntru
să mă asigur că nu sunt monştrii sub pat.
Dacă sunt monştrii, nu ar trebui să te duci.
Ascultă-mă, nu e nici un motiv de îngrijorare.
Mă întorc cât ai zice "peste."
"Peste."
Eşti prea deşteaptă pentru mine, ştii asta?
Stau eu cu ea.
Bobby...
Acum nu este momentul, în regulă?
Fetele au nevoie de nişte timp singure ca să vorbească despre băieţi.
Vorbesc serios. Nu te apropia prea mult de ea.
Şi eu sunt serioasă. Pleacă. Va fi în regulă.
Întotdeauna faci ce vrei tu.
De asta mă iubeşti.
Alo!
E cineva?
<Ziua carierei... Viitorul tău depinde de ea>
Se pare că spitalul tău a rămas fără pacienţi, Frank.
Hai să plecăm de aici.
Unde e Kate?
Ce face?
Kate...
- Trebuie să plecăm. Nu e nimic aici. - N-ai de unde să ştii.
Kate, sunt picate. Să mergem.
E o întreagă aripa pe care nu am verificat-o.
Vezi? Sunt oameni aici.
Stai!
Nu pot să cred.
Dumnezeule, au făcut-o.
Domnule...
- Domnule. - Da?
Sunteţi responsabil aici?
Nu, este Dr. Lindus.
Biroul lui este la etajul doi, din vechea clădire de matematică.
Dar nu o să-l găsiţi acolo; a murit joia trecută.
Doctore, am venit tocmai din Colorado.
Am auzit că aveţi aici un ser, pentru fiica mea.
Fiica mea e foarte bolnavă.
- De cât timp? - Puţin peste o săptămână.
A început să sângereze din urechi?
Nu.
Atunci...
Adu-o înăuntru.
În regulă, copii, oamenii ăştia drăguţi.
Or să vă ducă la părinţii voştri care aşteaptă afară.
Deci, îndată ce ne luăm medicamentul
totul o să fie bine.
Ce le faceţi acestor copii?
Ce e aia? Unde este serumul?
Serumul?
Da, am avut un serum.
A stabilizat pacienţii pentru trei zile.
Câţiva chiar s-au ameliorat.
Trei zile. Asta a fost tot ce am putut să facem,
peste tot în lume, din câte ştiu eu.
Am stopat virusul pentru trei zile;
am prelungit boala şi suferinţa pentru 72 de ore.
Eu nu o mai prelungesc.
Ce e în butoi?
Potasiu.
Foarte mult potasiu.
Acum, dacă ne scuzaţi...
Opriţi-vă... nu, stop! Nu puteţi să faceţi asta.
Kate, sunt bolnavi; sunt deja morţi. Să mergem.
- Brian, sunt copii. - Fiica mea nu e moartă!
- Mai sunt şi alte locuri... - Nu mai trageţi cortină aia.
Vă rog.
Dă-mi pistolul.
Frank, stai pe loc!
- Dă-mi pistolul, Brian. - Frank, ştii că nu pot să fac asta.
Dă-mi pistolul!
Danny!
Nu, stop! Stop! Stop fir-ar să fie! Opreşte-te!
Pune aia jos.
- Pune-l jos! - Uită-te în jurul tău.
Am rămas fără electricitate acum două săptămâni.
Am golit oraşul de benzină doar ca să menţinem generatoarele.
Nu a mai rămas nimic.
N-o face.
Te rog, n-o face.
Câteodată, alegând viaţa...
este egal cu a alege o formă de moarte mai dureroasă.
Vrei să-mi spui ca desenele tale preferate sunt...
Fata-de-Mop-Camasa-Rotunda?
Nu! Periuta-Bill-Supa-de-Blugi?
Nu! Buretele-Bob-Pantaloni-Patrati.
A! Buzele-Lingura-Chiloti-Boxer.
Frank! Frank!
Bine... o să fie bine.
Bine, ascultă. Respiră lent...
Bine, bine.
Plecăm de aici.
Ce s-a întâmplat?
Nimic. Şi-a dat-o jos. Cred că avea probleme cu respiraţia.
- Vino aici. - Tati?
Trebuie să mă duc la wc.
Ud sau tare?
Tare.
Nu poţi să ţii?
Dacă îţi fac un fel de oliţa poţi să faci aici?
Bine, am nevoie să fii o fetiţă mare pentru mine acum.
Vreau să fii foarte curajoasă.
Vezi căsuţele alea albastre de acolo?
Vreau să te duci acolo singură. Iar eu te voi aştepta chiar aici, ok?
- Poţi să încerci pentru mine? - Ok.
Ce fată bună. Eşti gata?
Gata.
Haide.
O să te aştept chiar aici.
- În regulă. Dragă. Este bine. - Tati...
- Îmi pare rău. - Nu, mie îmi pare rău.
Te-ai descurcat bine. Sunt foarte mândru de tine.
Te duce tată, bine?
Mi-ai părut un om de bine, Daniel.
Ne întoarcem într-un minut.
Haide, dragă.
Urcă.
Urcă în maşină.
Nu putem să-i lăsăm aici.
- Nu aici. - Aici i-am adus;
asta a fost înţelegerea.
E timpul să lăsăm poveştile şi să mergem mai departe.
Nu ai auzit ce a zis doctorul ăla. Nu mai e nimic aici. Nimic!
Tu deja ne-ai pus odată în pericol acolo.
Bobby?
Bobby, spune ceva.
Cum era cântecul ăla... pe care l-ai învăţat de la d-na profesoară?
Pe care îl cântai tot timpul?
- Păianjenul Itsy-Bitsy. - Da, vrei să-l mai cânţi odată?
Păianjenul Itsy-Bitsy a urcat pe gură de scurgere
Dar a venit ploaia şi l-a luat pe micul păianjen.
Afară e venit soarele şi a uscat toată ploaia.
Şi păianjenul Itsy Bitsy
a urcat pe gură de scurgere din nou.
Cât mai e până la plajă, Danny?
Cel puţin două zile.
De ce?
Joacă cineva golf?
Dacă stăm aici peste noapte
măcar putem să jucăm.
Nu-i aşa?
Ce spui, Bobby?
Fă ce vrei, Brian.
Alo?
Alooo!
Serviciul de aici e de căcat.
Hei.
Eşti în regulă?
Da.
Hei.
Uite, ce s-a întâmplat acolo...
Eu vreau doar să ajungem la plajă în viaţă.
Ştii asta, nu?
Da, ştiu.
Cu toţii am căzut de acord asupra regulilor.
Pacienţii sunt morţi. Nu putem să facem nimic pentru ei.
Corect.
Bine, trebuie să mă duc să verific în spate.
Bine.
Ok. Termină prostuţo. Eşti în regulă.
Danny, am găsit o piscină!
Vrei să jucăm Marco Polo?
- La naiba. - Ajutaţi-mă!
Ajutor!
Danny!
Hai să jucăm nişte golf.
Isuse!?
Da!
La naiba.
Eşti în regulă?
Am crezut că golful este pentru oamenii bătrâni.
Idiotule!
Vino aici, iubito!
Ce e?
Ajută-mă să mă ridic.
Haide, o să fie că atunci când ne-am despărţit în Pădurea Oaks.
Mai ţii minte când ne tot dădea afară omul de serviciu?
Da.
De data asta suntem membri. Nu pot să ne atingă.
E frumos şi moale.
Ieşi de acolo.
Haide.
Dă-mi o mână de ajutor.
- Vino aici. - N-o face! Stop, opreşte-te!
Nu!
Ce?
- O să mă murdăresc toată. - E nisip.
Da, nisipul e murdărie, idiotule!
În regulă, doamnelor şi domnilor,
suntem la gaura 18 şi Brian Green se apropie de bila.
Are nevoie de o gaură din prima aici ca să ajungă la Masters,
dar e foarte îngrijorat că oamenii o să descopere că e gay!
Fir-ar să fie!
Sfatul meu este să laşi jos crosa, să aştepţi 10 minute,
şi nu o mai ridica niciodată.
Dacă e aşa de haios, arată-ne ce ştii tu.
Merci, dar cred că o să folosesc o crosă adevărată.
Iată momentul decisiv, prieteni.
Katie, Kate... oricare ar fi celălalt nume...
Taci din gură!
- Ce serioasă e. - Tare.
Drăcie, fata ştie să joace golf.
Campioana la Juniori la Clubul Ţărănesc 3 ani la rând, mulţumesc mult.
Tiger Woods e mic pe lângă mine.
Da!
- Ai văzut asta? - Uau!
Larry?
Răspunde, Larry.
Mă auzi?
Dacă eşti acolo, răspunde.
S-au întors. Mă auzi?
Au revenit.
Ce faci?
Ce dracu faci?
Toată ziua, încerci toate telefoanele.
Telefoanele sunt moarte!
Încerc doar să iau legătura cu părinţii mei.
Şi ei sunt morţi.
N-ai de unde să ştii asta.
Atunci unde sunt?
Vaporul lor de croazieră este în carantină la Piraeus.
Şi sunt morţi.
De unde ştii tu?
Tu nici măcar nu ştii unde e Piraeus.
Nu contează unde e Piraeus,
toată lumea de peste tot e moartă!
Părinţii tăi, părinţii mei, curând şi noi două o să fim moarte.
Kate, ce s-a întâmplat?
- Lasă-mă în pace. - Te rog!
Ce ţi-a spus?
Brian?
Nu e Brian.
- Pe aici! Au luat-o pe aici! - La naiba!
Încercaţi la etajul doi. Aici e dezastru.
Cine eşti şi ce naiba cauţi aici?
Cine eşti?
Poate poţi să vorbeşti dacă îţi rup asta de pe faţă.
Te rog, nu mă atinge!
Am fost plecaţi câteva zile în căutare de provizii.
Tocmai ne-am întors.
Lasă-l în pace!
Acum.
- Ăştia sunt toţi? - Aşa cred.
Nu mai e nimeni.
Să mergem!
- E infectat. - Ce?
Au străpuns izolarea. Nu mai e sigur.
Din nou. Nu e sigur.
Aşa păţeşti dacă trăieşti într-un apartament.
Ţi-o iei.
Hei! Lasă-l în pace!
Vroiam doar să petrecem noaptea aici.
Nenorociţilor.
Ce aţi făcut cu Marry?
De unde naiba să ştiu eu?
Poate s-a încurcat cu cortinele de la duş
ca voi ceilalţi.
Larry, el era de pază.
L-au omorât.
Aşa era când am ajuns aici.
Sigur. Te aştepţi să vă credem?
De ce nu te duci în piscină?
Verifică tu cauza morţii.
Ce? Nici un voluntar?
- Taci din gură! - Tom...
cred că era bolnav când am plecat.
Şi nu a spus nimic.
E imposibil, ştii că e imposibil,
sistemul e perfect.
De ce? Pentru că te-ai gândit tu la el?
Nu şi-a sigilat costumul cum trebuie
a făcut o greşeală, nu a urmat procedura.
Orice, numai să dormiţi liniştiţi.
Ştii? Deabia te-am cunoscut... şi deja m-am săturat de tine.
Aşa păţesc de obicei.
Brian, termină!
Vreau să plecaţi cu toţii de aici. Acum!
Hei! Te rog, avem nevoie de aia.
Şi noi. Urcă.
- Tu nu! - Ce?
Danny!
Ce naiba faci? Lasă fata să plece.
- Fata rămâne. - Nu!
- Da, fetele rămân. - Ia-ţi mâinile de pe mine!
Nu o atinge, nemernicule!
Nu mişca. Dă-te înapoi.
Luăm fetele. Ce o să facem cu băieţii?
Îi omorâm? Nu suntem genul ăla de oameni.
Nu?
Atunci ce fel de oameni suntem?
Tipul care stau şi aşteaptă să moară?
Stai.
La naiba cu tine, Tom! Nu mai suntem la moară, nu mai eşti tu la conducere.
Lăsaţi fetele să plece!
Trebuie să le verificăm acum, să ne asigurăm că sunt curate.
Desigur.
Dezbrăcarea.
Te rog, nu...
Am spus dezbrăcarea!
La naiba, la naiba...!
- Ce se întâmplă? - Daţi-vă înapoi.
Să-mi spună cineva ce se întâmplă?
Dă-te de lângă ea!
- Ce naiba se întâmplă? - Să mergem!
La naiba!
Plecaţi de aici chiar acum!
Am spus chiar acum!
<Mike e mort Ne întâlnim la tata>
Asta e încuiată.
- Eu verific înăuntru. - Eu verific în spate.
Danny?
Vrei să ajungem ca ei?
Aşa va fi dacă ea rămâne.
Vorbeşte cu el.
- Brian. - Ajută-mă, te rog!
Trebuie să vorbim.
Cheia de la pompa trebuie să fie pe aici pe undeva.
- Brian, trebuie să decidem... - Unde naiba e cheia aia?
Urcă în maşină.
Urcă.
Aţi găsit ceva?
Brian?
NEWELL 3 Km
Coboară.
Am spus să cobori.
- O să mă duc în spate. - Nu asta am spus.
Brian, te rog, lasă-mă să stau.
Te rog, nu...
Brian, nu face asta!
Este un oraş pe drumul ăsta.
Astea sunt doar vânătăi.
M-am tot frecat pe bancheta din spate de câteva zile.
Sunt sigur că nu o să fie apă în oraş, dar uite aici doi litri.
Eu sunt în regulă.
- Dacă îţi faci raţii... - Te iubesc.
Ar trebui să îţi ajungă câteva zile;
-si uite şi nişte mâncare. - Mă iubeşti şi tu, nu?
O să port o mască. Nu am ştiut.
Pe dracu că n-ai ştiut!
Eu...
Nu face asta! Nu mă minţi!
Nu eram sigură.
Te rog, nu mă lăsa aici.
Ajutaţi-mă!
Când o să ajungi în oraş, să îţi găseşti...
un loc confortabil, ştii, cu un pat bun.
Ia-ţi o pătură, chiar dacă acum pare cald.
Şi multă apă.
Fă-o până nu slăbeşti prea mult.
Brian...
Brian!
Te-am avertizat în privinţa fetiţei.
- Tu... - Ţi-am spus să stai departe de ea.
De ce naiba nu m-ai ascultat?
Se sufocă; nu putea să respire.
Brian.
Dă-mi o bere te rog.
Bere caldă.
Are gust de pipi.
- Ce o să facem? - Nu ştiu.
- Aproape s-a terminat. - Ştiu asta!
O maşină.
- Da, o văd. - Trebuie să o facem să oprească.
Da, o să facem cu mâna şi o să cerem ajutor.
Brian...
Brian!
Hei!
Mă descurc eu cu asta.
- Stai unde eşti. - Nu te apropia.
O să stau fix aici.
Avem nevoie de puţină benzină.
Ne pare rău, nu avem nici un surplus.
Ştiu, înţeleg,
dar sperăm că poate, fiind creştini că şi noi,
aţi putea să ne ajutaţi.
Te rog, nu fă asta.
Vedeţi, soţia mea din maşina e însărcinată.
Căutăm un loc liniştit unde să se nască copilul.
Să trecem cu bine prin asta.
Bagă în marşarier şi să mergem.
Noroc.
- Haide, haide. - Doamna...
- Nu pot. - Te rog!
Te implor!
Nu, Brian!
Ieşi afară!
Ia benzină.
O Doamne.
Ce faci?
Nu vroiau să ne dea, Danny.
Ajut-o.
Nu vorbeşti cu mine.
Nu-mi spui tu ce să fac!
Nu pleca de lângă mine, nenorocitule! Cu tine vorbesc!
Ce naiba!
Am să vorbesc cu tine, şi îţi spun ce să faci, ipocritule!
Trebuie să fie bine...
Să stai deoparte în timp ce fratele tău face toate...
mizeriile pentru tine.
- Tu nu... - Taci! Cineva trebuia să o facă.
- Cine să o facă? Tu, Danny? - Le-ai omorât!
Mai ţii minte ultima noastră zi de acasă?
Nu ai fost tu în camera părinţilor că să iei arma.
Nu tu? N-ai fost tu cel care a trebuit să îi mintă...
şi să le spună să nu-şi facă griji, că ne vom întoarce curând.
Trăiau?
- Trăiau? - Ştii bine că trăiau.
Trăiau? Mi-ai spus că...
Ţi-am spus ce vroiai să auzi.
Nemernicule! Nemernicule!
De ce sunt nemernic?
Spune-mi Danny, de ce sunt nemernic?
Că te-am lăsat să pleci cu conştiinţa împăcată?
Asta ai vrut, Danny.
O ţii minte pe Bobby?
Îţi aduci aminte de Bobby?
Eu a trebuit să o dau afară din maşină...
în timp ce voi aţi stat acolo şi m-aţi privit.
Bobby avea dreptate.
Tu eşti cel mai deştept.
Uite-l aici.
Danny...
Hei.
Brian?
Opreşte aici.
Brian... Brian!
O să oprim la casa asta să găsim ceva să îţi pansam rana.
Cum spui tu, Doctore.
Danny.
Acolo.
Un pic mai aproape.
Mai mult.
Stop!
Alo!
Dacă mă auziţi, avem nevoie doar de nişte medicamente.
Cineva e rănit.
Nu suntem infectaţi.
Nu vrem să vă facem nici un rău.
Noi...
o să luăm ce avem nevoie...
şi vom pleca.
Ce s-a întâmplat?
La naiba, ce e pe tine?
Nu e contagios. Nu e sânge uman.
E sânge de câine.
Mi-am cam făcut griji, frăţiorule.
Scuze.
Hei...
nu interpreta greşit,
dar poţi să-ţi dai jos pantalonii?
Deci nu cred că am fost ales, până la urmă.
Scuze.
E infectat, nu e aşa?
La naiba.
Nu ştiu dacă ascultă cineva,
dar generatorul meu e pe moarte.
Aşa că, dacă e cineva acolo,
asta e ultimul meu cântec.
Sunt Laura Merkin, ultima supravieţuitoare din Corpus Christi, Texas,
luându-şi la revedere.
Pot să le văd şi eu?
Bobby avea...
ideea asta nebună.
Vroia să fie mama.
Vă vine să credeţi?
De ce nu?
Cu mine?
Sunt unele lucruri la care chiar nu mă pricep.
Şi dacă ea poate...
Bebe.
Cine ştie? Poate aş fi fost un tată bun.
Hei, Danny.
Trebuie să-ţi spun ceva, un secret.
Vrei să ştii un secret?
Desigur.
La stadion,
unii din oamenii ăia,
erau încă în viaţă, Danny.
Când i-am aruncat în gropi...
unii dintre ei mişcau.
M-am uitat la supraveghetor şi...
s-a făcut că nu vede, aşa că...
ne-am prefăcut şi noi că nu vedem.
Dar am văzut.
Am văzut şi totuşi i-am îngropat.
- Erau aşa multe cadavre, Danny. - Ştiu.
Aşa multe.
Ştiu.
Cum am ajuns aşa?
Nu ştiu, Brian.
Ba ştii.
Ştim amândoi.
Unde te duci, Danny?
Unde te duci, frate?
Noi plecăm, Brian.
Haide.
Haide, haide, haide.
La naiba.
O Doamne...
Am nevoie de cheile alea, Brian.
Desigur.
Dar şi eu am nevoie de maşină.
Ştii că nu pot.
Haide, Danny.
Oceanul.
Tu şi cu mine, încă odată.
Mai ştii cum era?
Valurile alea... înainte să se strice totul.
Dă-mi cheile odată.
Le vrei?
Împuşcă-mă...
sau ia-mă cu tine.
Brian, nu fă asta.
Nu o să sfârşesc ca ei, Danny.
Să putrezesc de viu, singur.
Nu-ţi dai seama dacă sunt morţi sau vii.
Te rog, Brian, nu o face...
- Asta am decis împreună. - Sunt pe moarte, Danny!
Nu-mi mai pasă de reguli.
Tu le-ai făcut.
Frăţiorul meu mai mic.
L-am învăţat tot ce ştie.
Conduc...
şi aştept să vină o furtună...
să ne spele pe toţi.
Dar nu vine.
E o zi frumoasă.
Şi nu ar trebui să fie o zi frumoasă.
Aştept,
dar nu mi se întâmplă nimic.
Şi pentru prima dată,
mă simt de parcă aş fi singur pe lume.
Am reuşit.
Doi străini care nu mai au nimic să-şi spună.
Brian şi cu mine iubeam locul ăsta.
Hotelul, plajă...
încă arată exact la fel.
Dar acum nu sunt decât locuri.
Nu ştiu ce urmează să se întâmple.
Nu ştiu cât voi supravieţui.
Dar ştiu că am rămas singur.