Când iubeşti pe cineva, trebuie să ai încredere totală. Altfel nu se poate.
Trebuie să le oferi cheia de la tot ce ai.
Altfel ce rost are?
Şi, pentru o vreme, am crezut că o astfel de iubire am eu.
Înainte de a conduce vreun cazino, şi de a fi aruncat în aer,
Ace Rothstein era un mare jucător, credeţi-mă.
Eram aşa bun, că de fiecare dată când jucam,
schimbam ratele de câştig fiecărui agent de pariuri din ţară.
Serios, eram tare bun, aşa că am primit cadou raiul pe pământ.
Să conduc unul din cele mai mari cazinouri din Las Vegas: Tangiers,
de către singurul tip de oameni care pot să îţi ofere aşa sumă de bani,
62,700,000 $.
Nu cunosc toate detaliile.
De fapt nimeni nu ştia toate detaliile, dar ar fi trebuit să fie perfect.
Adică eu, Nicky Santoro, cel mai bun prieten al lui, îl păzeam
iar Ginger, femeia pe care o iubea era la braţul lui.
Dar, până la urmă, am făcut totul praf.
Ar fi trebuit să fie aşa bine,
dar s-a dovedit a fi ultima oară când vagabonzi ca noi
au primit ceva atât de valoros cadou.
Vegasul era la vremea aceea un loc unde milioane de fraieri
veneau în fiecare an şi lăsau în urmă cam un miliard de dolari.
Dar noaptea, deşertul care înconjoară Las Vegasul nu se vede.
Dar în deşert este locul unde se rezolvă toate problemele.
Sunt o grămadă de gropi în deşert şi o grămadă de probleme îngropate în ele.
Numai că trebuie să o faci cum trebuie.
Adică groapa trebuie să fie deja săpată, când ai ajuns cu pachetul în portbagaj.
Altfel, te aşteaptă un săpat de 30-45 min,
şi nu se ştie cine vine în timpul ăla.
Până să îţi dai seama poate trebuie să mai sapi şi alte gropi.
Şi o să stai acolo toate noaptea.
CU 10 ANI ÎN URMĂ
Cine ar putea rezista? În orice altă parte a ţării aş fi fost un cartofor,
care se păzeşte zi şi noapte de poliţai.
Însă aici sunt domnul Rothstein.
Nu numai că sunt curat, dar mai şi conduc un cazino
şi e ca şi cum ai vinde oamenilor vise.
Am angajat manager un vechi cunoscător de cazinouri,
Billy Sherbert, şi m-am pus la treabă.
...şi el e Ronnie, el se ocupă de sala de cărţi.
Tipilor ca mine, Las Vegas-ul le şterge toate păcatele.
E ca şi cum ai spăla maşina.
Face pentru noi ce făcea Lourdes pentru cocoşaţi şi şchiopi.
Şi împreună cu curăţarea noastră,
veneau banii, grămezi de bani.
Adică, ce crezi că făceam noi aici în mijlocul deşertului?
Bani şi iar bani.
Ăsta e rezultatul final al tuturor luminilor strălucitoare,
al şmecheriilor făcute de noi,
a şampaniei, a camerelor gratis la hotel
şi al tuturor gagicilor şi băuturilor.
Totul a fost aranjat ca noi să vă luăm banii.
Acesta e adevărul despre Las Vegas.
Noi suntem singurii câştigători.
Jucătorii nu au nici o şansă.
Şi banii lor curg de pe mese
în cutiile noastre, în seifuri
şi în cea mai sacră cameră din cazino.
Locul unde se strâng toţi banii, cel mai sfânt loc, camera de numărat.
- Accesul în locul ăsta era interzis. - Verifică 3.000.
Nici măcar eu nu puteam intra, dar era datoria mea
să îl umplu de bani, asta e clar.
Erau atâţia bani acolo, că îţi puteai ridică o casă din bancnote de 100 $.
Şi partea mişto era că sus consiliul de directori habar nu avea ce se întâmplă.
Adică lor totul li se părea că creşte. Corect?
- Greşit. - Verifică 5.000.
- Tipii din camera de numărat... - 5.000.
...erau toţi acolo ca să jefuiască.
Numărau mai puţin, pierdeau foi.
Ba chiar luau şi bani direct din cutie.
Şi, uite, tipul ăla de acolo care stătea în faţa a cam 2 milioane $,
trebuia să ia bani de acolo fără să se prindă nimeni...
- Fiscul sau alţii. - Verifică 200.
Acum priviţi cum în sala de numărat nimeni nu bagă nimic de seamă.
Cumva, cineva se uită mereu în altă parte.
Acum priviţi-i pe tipii ăştia, par ocupaţi, nu?
Numără bani, cine ar vrea să îi deranjeze?
Adică, Dumnezeule, dacă fac vreo greşeală şi uită să fure.
Între timp, ai intrat şi ai şi ieşit,
pe lângă paznicul care mai primeşte şi el ceva în plus doar ca să păzească uşa.
E o rutină. Afaceri obişnuite. Intri, ieşi, bună, pa!
Şi asta e toată şmecheria.
Un alt gras tâmpit care iese din cazinou cu o servietă.
Care servietă mergea direct la destinaţie: Kansas City,
care era cel mai aproape loc de Las Vegas faţă de Midwest,
unde puteau veni şefii
fără a fi arestaţi.
Servieta era tot ce îşi doreau şefii.
- Şi o voiau în fiecare lună. - John, cum a fost zborul?
Nenorocitul ăsta de mormon de aici,
trebuia să aducă serviete o dată pe lună, uşor şi repede.
- Ceva miroase frumos. - Da, ne-au făcut ceva de mâncare.
Şefii veneau din toată ţara, Detroit, Cleveland, Milwaukee,
şi din tot Midwest-ul.
Şi se întâlneau în spatele acestei pieţe din Kansas City.
Nimeni nici nu ştia de asta. Unul din tipi punea pe maică-sa să gătească.
- Te mai vezi cu Jerry Steriano? - Jerry Steriano?
Obosiţii ăştia poate nu au ei moacă, dar, credeţi-mă,
ei conduc în secret Las Vegasul.
Mamă, iar vine ăla.
Pentru că ei conduc sindicatul Teamsters.
Şi la ei trebuia să mergi dacă voiai să împrumuţi bani
ca să cumperi un cazino.
- Vrei să îmi dai nişte crevete? - Da.
Iată, domnilor.
Nimeni nu primea un împrumut de la sindicat doar dacă tipii din camera asta
ştiau că o să primească micile lor serviete.
Tipi ca ramolitul ăsta de aici, din Detroit.
Sau mai ales tipi ca Remo Gaggi, şeful suprem al organizaţiei.
E vreun număr rotund?
Categoric cel mai important tip din camera asta.
Vreo 20 de mii.
- Şi? - Adică vreo 700.000.
Aha, bun.
Ştiu că e cam devreme pentru Las Vegas,
dar vreau să urez bun venit domnilor şi doamnelor,
industriei jocurilor de noroc...
Cât privea pe restul lumii,
Andy Stone, şeful fondului de pensii din sindicat, era un tip cinstit.
Asta e o ocazie foarte favorabilă.
- Un om influent. - Philip, ridică-te, te rog.
Chiar juca golf cu preşedintele.
Din partea fondului de pensii din sindicat...
...e plăcerea mea să îţi prezint...
Dar Andy asculta şi el de ordine.
Şi când a primit ordin să dea un împrumut lui Philip Green...
...acest cec de 62,700,000 $ pentru noul Tangiers.
Asta a şi făcut.
Iată acoperirea perfectă. Ce dracu' altceva putea fi?
Nu ştia prea multe, nici nu voia să ştie prea multe,
mai ales că şefii au convins sindicatul să îi împrumute banii.
El credea că sindicatul i-a dat lui banii pentru că îl credeau deştept.
Ştiu prea bine ce concurenţă avem în acest oraş minunat.
Şi de unde îl luaseră pe Green? Cine dracu' ştie?
Tot ce ştiu e că Green era un speculant de proprietăţi imobiliare din Arizona
care abia avea destui bani de benzină să se ducă să îşi ia nenorocitul de cec.
Şi, bineînţeles că era omul şefilor. Andy Stone, care dădea toate ordinele.
Nu preşedintele nenorocitului de comitet, Philip Green.
Înţeleg. Înţeleg.
Acum tot ce le mai trebuia era cineva de încredere
care să conducă cazinoul. Şi cine era mai bun ca Ace?
Era deja în Vegas de vreo 2 ani şi înţelesese deja cum merg afacerile aici.
Dar, tipic pentru Ace, dă-i o şansă de a conduce un cazino,
şi el va încerca să te facă să te răzgândeşti.
Nu ştiu dacă aş putea face asta chiar dacă aş vrea.
Comisia pentru Jocurile de Noroc nu îmi va acorda niciodată licenţa.
Am cel puţin 2 duzini de acuzaţii la ei.
Nu îţi trebuie licenţă ca să lucrezi la cazinou.
Nu trebuie decât să ceri una.
Legea spune că poţi să lucrezi cât îţi procesează ei cererea.
- Pot să întârzie şi 10 ani. - Ce se întâmpla când află?
De ce ar vrea să afle? Băgăm 100 de milioane în deşertul ăsta.
De ce ar vrea să ne ţină afară?
Nu o să afle niciodată. Nu trebuie decât să schimbi titulatura funcţiei.
Cum ar fi, din preşedinte de cazino în responsabil cu mâncarea şi băuturile.
Îţi iau aplicaţia şi o pun din nou la fundul teancului.
Ştiu tipi care lucrează aici de 30 de ani fără licenţă.
E o propunere grea, Andy.
Şi dacă aş face-o, ar trebui să o fac în stilul meu.
Cum vrei tu.
Sunt serios, fără să vă băgaţi.
Nimeni nu o să se bage în cum îţi conduci tu cazinoul. Îţi garantez.
ś Everybody's taught to sing La-di-da...
Şi aşa l-au făcut pe Ace şef.
Îl vroiau pe Ace pentru că el mânca, dormea şi respira jocuri de noroc.
I-au şi găsit o titulătură mişto,
Şef al Relaţiilor cu Publicul la Tangiers.
Dar singurul lucru al căruia era şef era cazinoul.
A jucat prima oară la 15 ani şi de atunci a câştigat mereu bani.
Dar nu juca în mod obişnuit, ca să se distreze sau aşa ceva...
Unde ai învăţat să aşezi aşa mizele?
Juca precum un nenorocit de neurochirurg.
Pune mizele cum trebuie. Aşa se face.
Da, domnule.
Trebuia să ştie totul.
Afla chestii interioare pe care nimeni altul nu le ştia
şi pe chestii din astea se baza.
Chiar şi acasă cu ani în urmă când ieşeam împreună primele dăţi,
ştia dacă fundaşul lua cocaină...
Merg pe Columbia cu 20.
- Dacă prietena lui era gravidă. - 20 pe Columbia.
Afla viteza vântului, ca să poată să calculeze găurile.
Chiar şi-a dat seama şi de cât sărea mingea
în funcţie de ce parchet era folosit la terenurile de baschet din licee,
mă înţelegeţi?
Lucra la porcăriile astea zi şi noapte.
Nu exista nimic în legătură cu un meci pe care paria să nu cunoască.
Ace a coborât la 6. Coboară-mă la 6.
Sezon după sezon, nenorocitul era singurul câştigător
garantat pe care îl ştiu
dar era atât de serios în legătură cu chestiile astea,
încât nu cred că se distra vreodată.
Dar aşa era el.
Dar pe vremea aia şefilor nu le păsa dacă el se distra sau nu.
Pentru ei, nu era decât o maşină de făcut bani.
Ei nu trebuiau decât să dea telefon şi să ia banii.
Mai ales Remo, care era un tâmpit de jucător degenerat
- şi pierdea mereu. - Cazzo!
Toate nenorocitele astea de cărţi.
- Dacă Ace punea bani şi pentru el. - Ajunge!
Ace făcea mai mulţi bani pentru ei în week-end
decât aş putea eu să strâng cu uşa localuri vreme de o lună.
Orice afla Ace pe stradă îi şi spunea lui Remo.
Adică lupte aranjate, cai dopaţi,
arbitri nenorociţi necinstiţi...
Îi spunea tot lui Remo.
Şi că să vă spun adevărul, nici nu îl condamn.
Să îl ţii pe Remo fericit şi bogat era cea mai bună poliţă
de asigurare din lume.
Nenorocitule! Cum ai obţinut Oklahoma-Michigan?
Nimeni nu a obţinut Oklahoma-Michigan. Tu cum dracu' ai reuşit?
- Pentru aşa ceva îl plăteau. - Vezi? Niciodată nu îmi spune nimic.
Ace, ce avem săptămâna viitoare?
Ei bine, e cam devreme, dar cred că joi ar fi bine. Ce părere ai?
- Bine, o să treci pe acasă? - Da.
7:00. Bună treabă băiete. Ţine-o tot aşa. Bine, Ace?
Hei, Nicky.
Ies imediat.
Nicky, îl vezi pe tipul ăla? Urmăreşte-l cu atenţie!
Face mulţi bani pentru noi. Şi o să continue tot aşa,
deci urmăreşte-l cu atenţie!
Nu ca tâmpiţii tăi de prieteni de afară fără minte. Bine.
E bine? Vrei să îi iau eu pentru tine?
Aşa că acum, peste toate astea, trebuia să asigur că nimeni
nu se pune cu Evreul de Aur.
Chase, două băuturi pentru doamne.
Da, eram o pereche grozavă.
Eu făceam pariuri, iar Nicky se ocupa să primim mereu banii.
Bătrânul ne iubea, şi în fond, de ce nu?
- Toţi făceau bani cu noi. - Ăştia plătesc?
Cum lua Nicky banii?
Plătesc în fiecare săptămână cum trebuie.
Nu întrebaţi.
Şi unde dracu' sunt banii? Nu văd banii.
- Bună, Melissa, Heidi. - Bună, Sam.
Cine e tipul ăsta?
- A fost nouă. Am minţit nouă. - A fost opt.
Ace, spune-i faza cu meciul celor de la Bear.
- Opt. - Dacă el nu ştie el, nimeni nu ştie.
- Ţi-am spus că a fost opt. - CUm de am spus nouă?
- Fiindcă eşti un cretin. - Scuzaţi-mă!
- Ce? - Este al dumneavoastră?
Da, e stiloul meu, de ce?
Adică e un stilou frumos. Nu ştiam al cui e. Nu vroiam să se piardă.
Ei bine, mulţumesc. De ce nu iei tu stiloul ăsta nenorocit
şi ţi-l îndeşi în cur, cretinule?
- Păi eu doar vă ofeream... - Tâmpitul ăsta...
Fii atent, Joe, fii atent!
Ce aud? Auzi o fetiţă, Frankie? Auzi o fetiţă, Ace? Plângi ca o fetiţă?
Ce s-a întâmplat cu durul ăla cretin care i-a spus prietenului meu
să îşi bage stiloul în cur?
Nicky, calmează-te! Nicky, Nicky!
În timp ce eu încercam să îmi dau seama de ce
vorbea tipul aşa, Nicky îl şi lovise.
Nu conta cât de mare era un tip, Nicky se lua mereu cu el la bătaie.
Dacă îl baţi pe Nicky cu pumnii, se întoarce cu o bâtă.
Dacă îl baţi pe Nicky cu cuţitul, se întoarce cu o armă.
Dacă îl baţi pe Nicky cu arme, ai face bine să îl omorî,
pentru că el se va întoarce mereu până când unul din voi moare.
Ascultă, în legătura cu faptul că îl protejez pe Ace,
el a strâns o avere pentru şefi.
Adică, asta l-a adus la Vegas.
Era o maşină de făcut bani.
Un mare câştigător pentru tipii ăştia.
Cum a preluat conducerea, a şi dublat câştigul.
Cu Ace la conducere cazinoul a făcut şi mai mulţi bani.
Iar şefii nu puteau fi mai fericiţi.
ś 700 hundred dollars
ś And don't you mess with me
ś But you know I'm here
ś Everybody knows I'm here...
În Vegas, trebuia să am câţiva "cowboy" locali pe listele de plată.
Erau apropiaţi de...ştiţi, vechii prieteni.
Adică, fără noi, ăştia ar fi dat cu lopata în rahat de măgar.
Trebuie să fie mai curat pe aici!
Dacă ai nevoie de domnul Curăţenie, sună-l, bine?
Nu se va mai întâmpla, Sam.
- Domnul Rothstein! - Domnul Rothstein.
Nu se va mai întâmpla, domnule Rothstein.
O fi tipul ăsta doar un alt alb prost? Care e povestea?
- Ai nevoie de tipul ăsta. - Nu poţi să scapi de el?
Ia şi el bani. E vărul comisarului regional.
Nu i-aş da nici o slujbă de măturător.
Şi totuşi, nu aveam încotro, trebuia să mă ocup de ei.
Tâmpiţii ăştia conduceau statul.
Mulţumesc mult, domnule senator.
- Făceau legile, deţineau tribunalele. - Salut, Ace.
- Hei, îmi trebuie o cameră. - Îmi pare bine să te văd.
Veneau zeci de politicieni şi oficialităţi...
...pe aici în fiecare săptămână.
Ajută-l pe domnul senator, oferă-i tot ce vrea.
De ce să nu îi fericim?
...apartamentul prezidenţial.
Pentru politicieni ca senatorul din statul nostru
totul era din partea casei.
Tipii ăştia vor fi votaţi,
aşa că, de ce să nu profităm de faptul ăsta?
Totuşi, politicienii erau ieftini. Îi puteam manipula.
De un barosan ca K.K. Ichikawa care joacă 30,000 $
într-o mână la baccarat,
trebuie să te păzeşti.
Joacă repede şi pe sume mari, şi asta pentru că are şi bani şi credit.
Acum un an a curăţat vreo două cazinouri în Insulele Cayman.
Jos câştigă 2 milioane,
iar sus primeşte săpun, şampon şi prosoape gratis.
Alt miliardar zgârcit căruia îi plăceau camerele gratis,
avioanele particulare şi 2 milioane de dolari de la noi.
Dar ne-am răzbunat noi.
L-am pus pe pilot să îi spună că avionul avea nevoie de reparaţii.
Nu ştiu ce dracu' s-a întâmplat. Îmi pare foarte rău. Nu înţeleg.
Chestiile astea mecanice, ştiţi, se întâmplă.
Dar tot mai bine aici jos, decât în zbor, înţelegeţi ce vreau să zic?
Aşa că a pierdut cursa comercială către Japonia.
- Nu îmi vine să cred că e... - Ce pot să fac?
L-am primit înapoi având un întreg etaj pentru el.
- Îmi pare rău că aţi pierdut avionul. - Poate îmi recuperez banii.
Oh, nu! Fără jucat!
Şi odată ce s-a întors, paria mărunt.
Miza 1.000 pe o mână, în loc de 30.000 ca de obicei.
...câştigă banca.
Dar ştiam că şmecheria cu barosani ca Ichikawa
era că nu puteau juca pe bani puţini multă vreme.
El nu credea că a câştigat 10.000,
el credea că a pierdut 90.000.
Aşa că mărea mizele.
Până a pierdut ce câştigase şi chiar şi încă un milion.
În cazinou, regula principală e să îi menţii în joc, şi să îi întorci mereu.
Cu cât joacă mai mult, cu atât pierd mai mult.
În cele din urmă, câştigăm tot!
ś Goddamnit
ś Trying to make it real compared to what?
ś Sock it to me...
În Vegas, toţi trebuie să ne păzim de fiecare.
Şase. Bine, cine îmi dă şase?
Din moment ce jucătorii caută să învingă casa,
- dealerii îi urmăresc pe jucători. - Şase.
- Scoate-mi un şase. - Paznicii de zonă urmăresc dealerii.
Paznicii de etaj îi urmăresc pe paznicii de zonă.
Şefii de zonă îi urmăresc pe paznicii de etaj.
Şefii de tură îi urmăresc pe şefii de zonă.
Managerul cazinoului îi urmăreşte pe şefii de tură.
Eu urmăresc pe manager.
Iar ochiul din cer ne urmăreşte pe toţi.
În plus, mai aveam şi o duzină de tipi acolo sus, majoritatea foşti trişori,
care ştiau toate şmecheriile posibile.
ś Trying to make it real compared to what?
- Da! - Mulţumesc. Mişto.
Ţi-am spus eu că sunt în mână astă-seară.
Situaţia e bună, situaţia e bună.
Hai, asta e pentru Ginger, hai!
O sută pe 5:5 de la tine. Mulţumesc.
- 5:5 - Îi dăm drumul.
- Oh, îmi pare rău. - Îmi pare rău, zarurile.
Ah.
Mulţumesc mult. Mulţumesc mult.
- Mulţumesc domnule, am apreciat asta. - Ai fost minunată.
Mersi, ai grijă Steve. Riscă, condu iute!
Mulţumesc mult.
Suta asta e pentru tine, iubire. Mersi că ai stat cu mine.
- Fii serios. - Care e problema?
Cum adică? Am făcut o groază de bani pentru tine, îmi vreau partea!
- Ce parte? Am văzut cum îmi furai. - Care bani? Uite câte fise ai!
- Îmi vreau partea! - Te-am urmărit toată seara!
- Îmi vreau banii! - Ai poşeta plină de fise!
- Nu ţi-am furat nimic! - Dispari, Ginger! Dispari!
- Dispari? Dispari? - Da, da!
- Ei bine, ce zici de asta? - Fii serioasă!
ś Slippin' and a slidin', peepin' and a hidin'
ś Been told a long time ago
ś I've been told baby you've been bold
ś I won't be no fool no more
ś Ow!
ś Mickey And Sylvia: Love Is Strange
ś Baby
ś Oh, baby ś Hey-yay
ś My sweet baby ś Oh-oh
ś You're the one
Ce mai fază! M-am îndrăgostit pe loc.
Dar în Vegas, pentru o fată ca Ginger, dragostea înseamnă bani.
ś What's different about her
ś I don't really know...
Mă duc să îmi pudrez nasul.
ś No matter how I try
ś I just can't make her cry
Misiunea lui Ginger în viaţă erau banii.
Vin imediat.
- Pa, Ginger! - Bine, mersi pentru întrebare.
Era o regină în jurul cazinoului.
Aducea jucători bogaţi, "şi îi ajuta" să lase banii la noi.
- Bună! - Hei, Ginger, ce mai faci?
Minunat. Şi am ceva pentru tine. M-ai rezolvat?
- Şi tu. Mulţumesc mult. - Ai grijă de tine.
Am nişte pilule norocoase pentru tine, Andy.
Da.
Cine să nu o vrea pe Ginger? Era una din cele mai bine cunoscute,
iubite şi respectate escroace din oraş.
Escroacele deştepte ca ea puteau ţine un tip treaz
două, trei zile înainte de a îl trimite acasă falit
la nevastă-sa şi la bancheri.
Vreo schimbare?
Oh, am jucat un pic la întoarcere.
Dar era numai vrăjeală. Tocmai băgase banii în buzunar.
- Cum te simţi astă seară? - Tu?
- Oh, frântă. - Ginger ştia codul escrocilor.
- Ia una pentru tine. - Mulţumesc.
Ştia cum să se ocupe de oameni. Şi asta era tot şpilul Vegasului.
- 68.000. - Mersi.
- E un oraş extraordinar. - Noapte bună!
Mersi, noapte bună!
- Dădea bacşişuri dealerilor... - Hei, Mitch.
...paznicilor de zonă, de etaj, dar mai ales valeţilor din parcare.
Tipii care îţi puteau face rost de orice, şi care puteau rezolva orice.
Dădea şi celor care parcau maşinile, pentru că ei dădeau paznicilor
care dădeau poliţiştilor, care îi dădeau voie să opereze.
- Am nevoie de chestia aia deseară! - Nici o problemă!
Eşti un scump!
Slujba de valet în parcare scotea atâţia bani,
încât trebuiau să mituiască managerul hotelului ca să o obţină.
Dar o chestie pe care nu am putut-o niciodată înţelege,
era că avea totul sub control,
mai puţin pe fostul ei prieten, Lester Diamond, un peşte.
Gin, ştii că mai am oameni băgaţi în chestia asta, şi au şi ei parteneri.
Vreau să înţelegi că am grijă de tine în chestia asta, bine?
O să îţi primeşti partea înapoi, şi o să o primeşti prima chiar, bine?
- Bine, da! - Unde te duci?
Unde eşti? Eşti în locul ăla. Unde eşti?
- Sunt aici! - Ba nu!
Unde eşti? Unde eşti?
Sunt mereu aici pentru tine.
- Eşti femeia mea. - Ştiu.
Ginger pe care o ştiam eu nici nu s-ar fi uitat la ciudatul ăsta.
- Succes! - Da...
Era un toxicoman, un trişor, un escroc de la cluburile de golf, un nimic.
- Urmărea dentişti pentru câţiva bănuţi. - Cu grijă!
Tipul nu avea niciodată bani. Şi mereu găsea o scuză.
Şi ea nu îl putea deloc refuza.
Şi se pare că Ginger îl vedea pe Lester doar ca pe un tip ghinionist.
Cineva trebuia să aibă grijă de el.
Dar nu era nimeni care să aibă grijă de Nicky.
Dacă găseşti ceva bani acolo, sunt ai tăi.
Adică, el avea grijă de el prea bine.
De asta toţi poliţaii de acasă voiau să pună mână pe el.
Împăturisem şi eu totul frumos şi nu ar strica un pic de respect.
Iisuse Hristoase!
Nu te uita la mine, amice, eu trebuie să trăiesc cu ea.
Chiar şi după o mică vacanţă, îl hărţuiau la aeroport.
Adică, Frank Marino era acolo să îl întâmpine, dar erau şi poliţiştii.
De data asta voiau să îl salte pentru un jaf de diamante în Anvers.
Mă ajuţi să împăturesc astea?
Voiau să îl salte pentru orice, oriunde s-ar fi întâmplat.
- Strânge-ţi lucrurile. - Şi de obicei aveau dreptate.
Staţi, staţi, aici.
Pentru că lui Nicky îi plăcea să fie gangster.
- Şi nu îi păsa cine ştia. - Hai, ia uite-le! Priveşte! Minunat.
Asta mă îngrijora pe mine pentru că se dovedea că Nicky
urma să fie trimis la Vegas.
- În regulă, am terminat. - Mai sunt.
Cred că astea au fost.
Mai sunt două încurcate. Ştiu că mai sunt.
- Îţi spun eu, au ieşit. - Haide.
Nu te mai apăra atât, tot ar mai putea fi rămase în păr.
Oh, nu mai sunt? Ăla ce a fost? Ăla ce a fost?
Nu mai sunt! Mersi, iubire.
Abia aşteptam să pun mâna pe Vegas.
Dar şefii nu m-au trimis acolo să mă distrez.
M-au trimis acolo să mă asigur că nimeni nu se punea cu Ace.
Şi că nimeni nu se băga în afacerile noastre.
- Bună! - Bună! Ce mai faci?
Bună, Sammy.
- Măi, ia uite-te aici, nu? Bine. - Incredibil.
- Bine aţi venit în Vegas. E ceva, nu? - Bine, Sammy. Da.
Ginger.
La dracu', ce ai făcut aici?
Dragă, vino încoace!
Ei sunt Jennifer şi Nick, buni prieteni de-ai mei.
- Bună, Jennifer! - E o plăcere.
Îmi pare bine. Bine, Sammy.
După ce am mâncat, le-am lăsat singure pe Jennifer şi Ginger,
şi am ieşit să vorbim.
Şi atunci m-a lovit cu propunerea:
Ce ai zice dacă m-aş muta aici?
Ce s-a întâmplat? E vreo problemă?
- Nu, bineînţeles că nu. - Adică, îmi dai voie?
Bineînţeles, îţi dau voie. Dar trebuie să îţi spun:
aici nu e de joacă, nu e de joacă.
Trebuie să treci neobservat.
Aici nu e ca acasă. Pur şi simplu, nu le plac tipii ca noi.
Iar şeriful e un adevărat "cowboy".
Şi nici poliţailor nu le e frică să îngroape oameni în deşert.
Nu îmi pasă, trebuie să plec de acasă o vreme.
M-am săturat de porcăriile de acolo. Uite cum e aici. Totul e făcut din bani.
Ştii care e partea cea mai bună? Nimeni nu va şti ce facem.
Aici nu e nimeni care să ne vadă. Toată lumea a rămas acasă.
Nick, trebuie să îţi spun, am fost arestat de două ori fără motiv.
Trebuie să fiu foarte atent. Conduc un local unde totul e legal.
Nu îţi face griji, nu o să fac nimic.
Mai ales nu o să te implic în nimic.
Ace vedea Vegasul într-un fel...
- Suni pe tipul ăsta şi îi spui că vin? - Desigur.
Dar eu îl vedeam în alt fel. Eu îl vedeam neatins.
Adică, dacă aveau agenţi de pariuri, peşti, şi distribuitori de droguri,
pe ăştia îi puteam strânge cu uşa.
La cine dracu' puteau fugi? Aşa că am început să îi pun pe toţi la coadă.
Şi, cel mai mişto, pentru prima oară în viaţa mea,
am descoperit o metodă prin care să nu pierd.
Da, avea o metodă care nu putea da greş. Nu era prea ştiinţific, dar funcţiona.
Când câştiga, strângea banii,
când pierdea, le spunea agenţilor de pariuri să se ducă la dracu'.
Ce puteau face, să îşi pună muşchii cu Nicky? Nicky era muşchii!
- Tony. Ce mai faci? - Hei, ce mai faci?
- Bine. Ai făcut rost de aia? - Care aia?
- Oh, Nicky. Credeam că minţi. - Mint? Nu, nu, îi iau, îi iau.
- Sigur? - Absolut.
- Sunt un pic încurcat. - Eşti un pic încurcat?
Poate dacă îţi bag faţa prin fereastra asta o să te descurci.
Dă-mi dracu' banii!
Îmi pare rău, Nick. Nu am vrut să zic nimic rău.
Da, şi de-aia îi aveai pregătiţi. Credeai că îi joc?
Capul meu!
- Capul tău, nu? Nu te mai juca, Tony. - Deşteaptă-te!
Şi acum Nicholas Santoro va veni în faţă şi ne va spune
despre primul nostru preşedinte.
George Washington s-a născut...
Şi totuşi, a fost frumos şi liniştit o vreme...
Ginger şi cu mine i-am prezentat pe Nicky şi Jennifer peste tot prin oraş
ca pe nişte Ozzie şi Harriet obişnuiţi.
Minunat, ai o lovitură minunată.
Ace l-a înscris pe fiul meu, micul Nicky, în Mica Ligă.
S-a dovedit că unul dintre antrenori era un poliţist ce lucra sub acoperire.
Dar nu conta, aici era vorba doar de copii.
Trebuie să îşi dea seama că nu tot ce face trebuie să fie o reuşită totală.
Aste e exact ce îi tot repet, dar aşa puşti este el.
Iar Nicky fiind Nicky, şi-a făcut cunoscută prezenţa.
Mai ales la cazinou, unde el clar nu lucra iar oamenii au înţeles mesajul.
De aia m-au trimis pe mine şefii aici.
Voiau să mă asigur că nici o altă bandă nu jefuia localul.
Cum ar fi aerienii ăştia doi de aici.
Încercau să ne păcălească cu 200.000.
Da, corect, sunt sigur.
- Hei, ce mai faci? Ce cauţi pe aici? - Acum lucrez aici.
- Lucrezi aici? - Da, acum lucrez aici.
- Îl aşteptam pe Carmine. - Da, îl căutam pe Carmine.
A fost aici. Avea o geantă, dar a plecat.
- Carmine a plecat? - Carmine a plecat?
A plecat?
Nu e aici?
Carmine a plecat?
S-ar putea să fie vis-a-vis, sau poate în altă parte.
Ei bine, succes cu localul vostru.
- Ah, mersi, Eddie. - Da, mult succes.
- Da, succes şi vouă. - Au uitat să semneze foile.
Da, nu o să le mai trebuiască.
Alţii au scăpat doar cu un avertisment.
Toţi ceilalţi, păziţi-vă!
Cum ar fi ţăranii ăştia de aici care nu au auzit niciodată de Nicky
sau de şefii de acasă,
pentru că ei sunt tâmpiţii care îţi dau cel mai mult de furcă.
Chiar după ce îi prindeam, încercau să scape cu o perucă,
o barbă falsă şi un nas fals.
Îi ocheşti pe tipii ăştia după cum mizează.
Cum ar fi tipul ăsta, care mizează fise de 500 cu o singură problemă,
nimerea mereu!
Dacă nu ar fi fost aşa lacom, ar fi fost mai greu să îl vedem.
Dar în cele din urmă toţi sunt lacomi.
ś I got a feeling about the future
ś And it ain't too good, I know that...
Am văzut că dealerul era slab, dar nu era vorbit cu el.
Pur şi simplu nu îşi ascundea bine cărţile.
Le ridica prea mult de pe masă.
Şi uite-l pe tipul ăsta cum îi vede cărţile
şi i le semnalizează amicului său la masă.
Şi tocmai asta caută trişorii ăştia.
Se plimbă din cazino în cazino căutând dealeri slabi
aşa cum leii caută antilope slabe.
Centrala, sunt domnul R. Îi vreau pe Armstrong şi Friday în sala 2 imediat.
BJ 19, masa 2, bărbosul.
Centrala, vreau să distrageţi atenţia cu tortul.
ś Happy birthday to you
ś Happy birthday dear Jack
ś Happy birthday to you
Oh!
A căzut cineva!
Chemaţi un medic. Avem un infarct aici.
Nu are nimic oameni buni, doar daţi-i o cameră, vă rog.
Aveţi grijă.
Nu îşi dau seama niciodată ce li s-a întâmplat. Şi când îşi dau seama
că au fost curentaţi cu o chestie care se foloseşte la vite,
chiar îşi doresc să fi avut un infarct.
Se pare că tipul ăsta şi amicii lui ne jefuiau de ani buni.
- Are un fir pe el. - Hei, hei, ce faceţi?
- Iată-l. - Asta e.
- Judecata trişorului. - Oh, Dumnezeule!
Vă rog, nu, nu, nu!
Vroiam să afle toţi că lucrurile s-au schimbat pe aici.
A trebuit să dăm un exemplu cu idioţii ăştia că s-a isprăvit cu porcăriile.
Sunt şi eu curios. Te-am văzut amestecându-ţi cecurile cu dreapta.
- Poţi să o faci cu ambele mâini? - Nu.
- Nu poţi cu ambele mâini? - Nu, domnule.
- Poţi să o faci cu mâna stângă? - Nu am încercat niciodată.
- Deci, eşti dreptaci? - Da.
Ah! Oh! Ah. Doamne, ah!
Acum va trebui să înveţi să o faci cu stânga.
- Sunt 100, 110, cred. - Da, sunt. Da.
Bine.
Salutare. Cam mulţi bani să îi numeri în public.
Da.
Ce ar fi să îl duc la ghişeu şi să îl verific?
Un pic de intimitate. Şi apropo, trimite o sticlă de şampanie la rece.
- Bineînţeles. - Una specială.
Apropo, eu sunt Billy Sherbert, managerul cazinoului.
Salut.
- Te distrezi? - Da.
Vrei să numeri bani în intimitate...
Am un avion de prins către Cleveland. Pot să îmi ridic câştigul?
Uite ce mi-au făcut la mână, omule.
Bine, te las să alegi: Îţi iei banii, dar şi un ciocan peste mână
sau te cari de aici. Nu le poţi alege pe amândouă.
- Ce îţi alegi? - Vreau să mă car de aici.
Şi nu uita să le spui prietenilor tăi ce se întâmplă dacă fac porcării pe aici.
Îmi pare rău, am făcut o greşeală gravă.
Bineînţeles că ai făcut o greşeală gravă.
Pentru că dacă mai veniţi vreunul pe aici o să vă spargem capetele
şi nu mai ieşiţi de aici. Vezi fierăstrăul ăla, o să îl folosim.
Să nu te mai prind pe aici, ai înţeles?
- Şterge-o de aici. - Mulţumesc.
Aruncaţi-l în spate şi spuneţi-le poliţiştilor că l-a lovit o maşină.
Imediat, totul a fost pus la punct.
Am scăpat de trişorii independenţi,
câştigurile creşteau, zeii erau fericiţi, mai fericiţi ca niciodată,
iar eu m-am hotărât să îmi complic viaţa.
Pentru un tip căruia îi plăceau chestiile sigure, eu eram gata
să îmi pariez restul vieţii mele la un joc cu mici şanse de câştig.
Nu întinerim. Nu crezi că e timpul?
Nu te-ai saturat de porcăriile astea? Învălmăşeala asta...
Ce, încerci să mă păcăleşti?
O să încerc ceva mai bine.
Încerc să mă căsătoresc cu tine.
Vrei să te căsătoreşti cu mine?
Sunt serios.
Vreau să mă stabilesc la casa mea, să am o familie.
Ţi-ai greşit fata, Sam.
Ştiu că aş fi un tată bun, şi tu ai fi o mamă bună.
Nu prea mă cunoşti. Mă ştii de 2-3 luni. Ce ştii?
Am 43 de ani, nu vreau să mai aştept.
Te ştiu destul de bine, ca să îmi dau seama că te iubesc foarte mult.
Şi nu ştiu să vreau să fiu cu altcineva.
Şi nu vreau să mai aştept.
Ştii mulţi oameni căsătoriţi fericiţi, Sam? Că eu nu ştiu.
Da, ştiu toate astea.
Ţin la tine, bine?
Dar nu am aşa sentimente pentru tine.
Îmi pare rău, nu sunt îndrăgostită de tine.
Bine, bine.
Înţelegi?
Sam, îmi pare rău.
Nu, eu, eu...
Adică, poate cu timpul...
...câtă vreme există respect reciproc, dragostea poate veni cu timpul.
Sunt realist. Accept asta.
Dar ce e totuşi dragostea?
E un respect reciproc. E un devotament.
E un sentiment de la un om la altul.
Şi dacă am putea pune într-un fel sau altul să facem
ceva bazat pe respect reciproc,
cred că până la urmă ai ţine destul la mine cât să pot accepta.
Şi dacă nu o să meargă, atunci ce se va întâmpla cu mine?
Ştii că acum am o situaţie foarte bună, şi va fi şi mai bună.
Aşa că orice s-ar întâmpla
şi dacă lucrurile nu vor merge între noi,
o să mă asigur că nu o să duci lipsă de nimic restul vieţii.
Şi mai ales dacă o să avem şi copii,
o să am grijă de tine mai bine decât crezi...
- Ce îmi oferi? - Cum ţi-am spus.
Nu o să ai griji pentru restul vieţii, îţi promit.
Vrei să încercăm?
Când m-am căsătorit cu Ginger, îi ştiam trecutul.
Dar nu îmi păsa. "Sunt Sam Rothstein", mi-am zis. "O pot schimba".
Era tipicul Ace!
A invitat pe cei mai importanţi oameni din oraş, şi ştia că o să vină.
pentru că ştia că toţi voiau ceva de la el.
Cu Ace, nimeni nu primea ceva pe gratis, nici măcar Ginger.
Cu ea, el încă avea totul acoperit.
A trebuit să nască înainte de căsătorie.
Chiar ne-a pus pe Jenny şi pe mine să o păzim pe Amy câteva zile,
vreme în care au fost în luna de miere.
Dar nu m-a deranjat, mi-a plăcut puştoaica.
Simţi că mă uit la tine?
Simţi că mă uit în inima ta?
Mă simţi la tine în stomac?
Mă simţi în tine?
În inima ta?
Nu mă face să vin peste tine.
Răspunde-mi.
Te iubesc.
- Dar, dragă, ştii că te iubesc şi eu? - Ştiu, Lester.
- Ştii asta? - Da.
Asta e cel mai bun lucru care pot să îl fac pentru viaţa mea acum.
Aşa e. Deci va fi bine.
Promiţi?
Doamne! Îţi doresc tot norocul din lume.
- Da? - Da.
E cel mai bun lucru pe care îl poţi face acum.
Pe bune. Vei fi cu adevărat protejată.
Dragă, o să stai foarte bine, chiar în Vegas. Hai că e minunat pentru noi.
Voi fi mereu disponibil când ai nevoie de mine. Nu plec nicăieri.
Nu?
Mă uit la tine chiar acum.
Te văd pentru prima oară acum, chiar în acest minut.
Te văd. Simt cum îmi bate inima.
Te văd la vârsta de 14 ani. Te văd aşa cum te-am văzut prima oară.
Te văd puştoaica cu picioare lungi şi porcăria aia de aparat dentar.
- Bine, atunci. - Mereu când mă uit la tine, asta văd!
Mai vorbim.
Pa.
- Eşti bine? - Da.
De ce plângi?
Nu plâng.
Poate nu ar trebui să bei atât.
Sunt bine, doar că...
Trebuie să înţelegi...
Îl ştiu pe Lester de mic.
Nu am vrut decât să îmi iau rămas bun.
Doar... Nu...
Cred că am dreptul să fac asta!
- Bine? - E în regulă.
Partea asta a vieţii tale s-a sfârşit.
- Bine? - Da.
Acum eşti cu mine.
- Da. - Sigur?
- Da.
Da.
- Vrei să mergem? Hai să intrăm înapoi. - Bine.
ś Maria Grever: What A Difference A Day Made
- ś What a difference a day made... - Uau.
Mersi, e minunat.
- ś 24 little hours... - E minunat.
Oh! Astea sunt toate ale mele. Oh, Dumnezeule!
Mi-ai adus toate lucrurile!
Nu îmi vine să...
Încearc-o! E a ta!
Glumeşti.
Oh, Dumnezeule!
- Ce e? - E chinchilla.
Oh, e aşa moale.
- E frumoasă, nu? - Oh.
Nimeni nu a fost aşa bun cu mine.
Oh!
Oh, Dumnezeule!
Deci, crezi că ar fi prea mult dacă aş purta toate astea într-o zi?
Faci cum vrei.
Mă ţin de cuvânt sau mă ţin de cuvânt?
E aşa minunat! Şi nici bijuteriile nu sunt urâte!
Singurul lucru e că, nu are trebui să le păstrăm în casă,
ar trebui să le depunem la bancă.
Te rog, pot să o păstrez pe asta în casă?
Fii atentă la ce îţi spun.
- Ce îţi voi spune e foarte important. - Bine.
Toate astea nu înseamnă nimic.
Sunt doar bani, nu înseamnă nimic fără încredere.
Trebuie să pot să am încredere în tine pentru restul vieţii.
ś It's heaven when you
ś Find romance
ś On your menu...
Cu mai bine de un milion bani gheaţă şi bijuterii,
într-o bancă din Vegas, doar ai ei,
Ginger era fericită şi în siguranţă. Iubea porcăriile astea.
Dar un tip ca mine trebuie să aibă în casă bani gheaţă.
Poliţiştii corupţi şi răpitorii nu primesc cecuri.
Să vă ajut cu ceva, domnule Collins?
Aşa că am pus 2 milioane gheaţă într-o bancă din Los Angeles
pe numele de domnul şi doamna Tom Collins.
Ăştia erau strict banii mei în caz de şantaj şi răpire.
ś The Staple Singers: I'll Take You There
Şi din moment ce aş fi ori în închisoare ori închis în vreun dulap
când aş avea cel mai rău nevoie de bani,
i-am dat lui Ginger singura cheie de la banii care mi-ar salva viaţa.
ś I'll take you there ś I'm calling, calling
ś Calling for mercy
ś I'll take you there
ś Mercy mercy
ś I'll take you there
Acesta este un card pentru semnătură.
Aşa că după ce semnează foile astea,
este singura persoană care are acces total la cutie,
nimeni altcineva? Nici măcar eu?
Corect. Aşa aţi cerut.
Sam, lasă-mă să te întreb ceva.
Trebuie să ai mare încredere în nevasta ta.
Da, sigur, de ce?
Nu, e bine, dar neobişnuit.
Ca să îţi spun pe bune, mulţi din clienţii nu au.
Bine.
ś Never will I know happiness...
Cu Ginger şi banii aranjaţi m-am simţit în siguranţă.
Şi că să fiu şi mai sigur, mi-am schimbat din nou titlul slujbei,
şi m-am făcut responsabil cu mâncărurile şi băuturile.
Aşa nimeni nu putea să mă mai întrebe ceva de licenţă.
Pur şi simplu Vegasul era un vis pentru mine.
Beleaua era că Nicky visa la propriu-i stil de Vegas.
Am început să dau bani de jur împrejur, cerând 3 puncte pe săptămână,
ştiţi...suc pentru nenorociţii de dealeri.
Nu ne face să venim după tine.
Nu va trebui să mă căutaţi. Apreciez asta. Mulţumesc, Nicky.
Erau nişte jucători degeneraţi, dependenţi de cocaină.
Imediat jumătate din dealerii din Tangiers erau ai mei.
Apoi am început să jefuiesc pe cei de jucau mize mari la poker.
Era aşa evident. Toţi prietenii lui Nicky îşi făceau semne evidente.
- Deschid cu 500. - Şi îşi tot făceau semne...
De ce nu plângi cu 2 felii de pâine sub mână?
Nicky credea că nu îl vedea nimeni. Se înşela.
Şi nu vroiam nici unul din poliţiştii ăia în localul meu.
- Patru aşi! - Nu îmi vine să cred.
Dacă nu aş avea şanse proaste, nu aş avea şanse deloc.
Îmi doream ca Nicky şi echipa lui să dispară naibii de aici.
Ce era să fac? Să mă întorc acasă şi să pornesc un război?
Nicky era în organizaţie, eu nu. Deci nu pot face asta.
Cu grijă. Poliţiştii sunt peste tot.
Uite am şi eu noroc. Ce, nu am voie să am noroc?
Ai fost norocos toată săptămâna. Abia aşteaptă să te lege.
Ace era aşa îngrijorat de cazinoul lui,
că uitase ce căutam noi aici în primul rând.
De un milion de ori am vrut să îi strig la ureche: "Aici e Las Vegas".
"Noi ar trebui să furăm aici, tâmpitule!"
Nu îmi pasă pe cine ştie el.
Spune-i să îşi dea dracu' jos picioarele de pe masă!
Ce crede că e aici, o speluncă amărâtă?
Domnule, vă supăraţi dacă vă rog să vă luaţi picioarele de pe masă?
Da, mă supăr, am o seară nasoală.
Nenorocitul nu vrea să şi le dea jos.
Cheamă paza.
- Ce mai faceţi? - Bine. Şi dvs?
Îmi faceţi un serviciu? Daţi-vă jos picioarele şi încălţaţi-vă la loc!
Du-te dracu'!
Vreau să îl dai afară de aici pe tipul ăsta
şi să mai şi deschizi uşa cu capul lui.
Domnule, va trebui să plecaţi. Vreţi să ne urmaţi afară?
- Pe dracu'! Nu merg nicăieri cu voi. - Pe dracu', ieşi de aici.
Du-te dracu'! Ştii cu cine te pui? Ştii?
Poponarule! Ştii cu cine te pui?
- Lasă-mă în pace! - Haide!
M-aţi înnebunit!
Bineînţeles, o oră mai târziu, sună telefonul.
Ace, ce s-a întâmplat acolo? Ştiai că tipul ăla era cu mine?
Nu, nu ştiam, dar ştii ce a făcut?
M-am dus să îi vorbesc frumos, şi el îmi zice să mă duc dracului!
- Şi pe urmă m-a făcut poponar. - Ce?
- L-am aruncat pe nemernic afară. - Vino încoace!
I-ai spus prietenului meu că e poponar? L-ai trimis la dracu'? Aşa ai făcut?
L-ai trimis la dracu'?
Ţăran nenorocit... Ţăran nenorocit.
Vino încoace, vino încoace!
Vino încoace. Du-te şi cere-ţi scuze! Speră că o să te lase să intri!
Dacă o mai iei razna îţi sparg capul aşa de rău
de nu o să mai poţi să îţi pui pălăria aia a ta de "cowboy",
m-ai înţeles? Ţăran nenorocit.
Sammy, ascultă: Tipul ăsta evident că nu ştia cu cine vorbea.
Nu ştia că suntem buni prieteni.
Adică, îi pare deja rău.
Dar dacă îmi faci un serviciu şi îl laşi să intre înapoi,
îţi jur că nu o să mai facă porcării.
Şi dacă mai face, atunci chiar că nu o să îl mai primesc!
Nu îmi pasă, nu îl mai las deloc să intre.
Îmi pare rău, serios. E în regulă, Ace?
Mersi, prietene.
Ţi-ai scos cizmele? Ţi-ai pus picioarele pe masă?
Rahatule, bălegar împuţit... nenorocitule!
Dacă mai îmi faci aşa mizerii, te îngrop în deşert. Du-te şi cere-ţi scuze!
- Dispari naibii... - Nicky, îmi pare rău.
Ştii, Ace se supără repede.
Mai ales că i-a crescut reputaţia în oraş.
Ca atunci când i-a angajat pe Jonathan şi David
făcându-le o nouă scenă şi cumpărându-le un Rolls-Royce.
Îţi spun eu, ăsta ştia cum să adune oamenii. Cunoştea toate lucrurile.
A adus întregul spectacol "Femme Fatale" de la Paris.
Dar a uitat cât de leneşe sunt dansatoarele europene.
Trebuia să le verifice săptămânal să se asigure că nu s-au îngrăşat.
Tot are cu 3,6 kg mai mult. Din ce cauză?
- Domnule Rothstein, domnule... - Lasă-l pe "domnule".
- De ce e mai grasă? - Încerc să fiu respectuos...
Domnul Rothstein e destul pentru tine.
Câteodată când faci presiuni asupra lor...
Nu faci decât să îmi dai răspunsuri aiurea. Răspunde-mi ca lumea!
Cred că am speriat-o. Dacă nu slăbeşte şi-ar putea pierde slujba.
Aşa e! Va fi concediată. Trimite-o înapoi la Paris!
- Opriţi totul! - Femeia asta e o instituţie...
Problema e că e leneşă.
Trebuie să îi dai omului dreptate.
Adică, face ce era mai evident.
Ăsta era singurul oraş din ţară unde un local de pariori era legal.
Aşa că de ce să nu tragem foloase?
Aşa că a adunat agenţi de pariuri de pe stradă şi i-a pus să lucreze în cazino.
În câţiva ani, tot făcând asta a convins toate cazinourile să îi urmeze exemplul.
Între inovaţiile mele...
...şi devotamentul lui Nicky faţă de slujba sa,
îmi aranjasem cea mai tare afacere din oraş.
Trebuie să fii atent. Te urmăresc deja mulţi.
De ce? S-a plâns cineva?
Aud lucruri de la securitate.
Şeriful încearcă să te treacă în lista neagră.
Lista aia e plină de rahat.
Au două nume din ţară, iar unul din ei e încă Al Capone.
Dacă te pun în lista aia, ai dat de dracu'.
Nu vei mai putea să intri în vreun cazino.
Încerc să îmi câştig şi eu existenţa, asta e tot.
Eu ţi-am spus. Să nu zici că nu ţi-am spus!
Bine.
Doamnă Rothstein, aici! Foarte frumos. Mulţumesc.
- Zâmbiţi... - Doar uitaţi-vă...
...pentru efortul depus şi devotament
şi noua energie inspirată Las Vegas-ului,
Sam a devenit
un membru indispensabil al comunităţii jocurilor de noroc.
În calitatea mea de preşedinte al companiei de jocuri de noroc Tangiers,
am plăcerea să îi urez bun venit lui Sam Rothstein
la Vegas Valley Country Club.
Acasă aş fi ajuns la zdup pentru ce făceam
dar aici mi se dau premii.
Cu mare plăcere primesc acest certificat de apreciere
pentru donaţiile în scopuri caritabile, de a mări Las Vegas-ul...
Felicitări, dragă.
Sam a strâns mai mult ca înainte.
Cel mai mult îmi plăcea să o urmăresc pe nevasta mea, Ginger, lucrând.
Toţi o iubeau. Cum să nu o iubeşti?
Cred că era cea mai fermecătoare femeie pe care aţi văzut-o.
Oamenilor le plăcea să stea în jurul ei.
Trebuie să o aduci pe Amy la ziua lui Sasha.
- Ne vedem la ora 3, Sâmbătă. - Da, bine. Minunat!
Îi făcea pe toţi să se simtă bine.
Felicitări, Sam.
Oh, mersi.
Sărut mâna, doamnă Rothstein. Ce mai faceţi?
Bună.
Sunteţi una dintre ce le mai minunate femei pe care le cunosc.
Sunteţi un bărbat norocos, domnule Rothstein.
Mulţumesc. Mulţumesc pentru compliment.
Era un puşti din cazinou. Simpatic puşti. Isteţ.
Ce dracu' avea şi ăsta? A doua zi l-am concediat.
Ginger avea aşa efect asupra oamenilor. Cred că chiar îi încuraja.
Vrei să o vezi pe asta?
Tati mi-a luat toate bijuteriile astea pentru că mă iubeşte mult.
- Dar oricât o iubeau... - Minunat!
Nu ştiau ce o impresiona cu adevărat.
Ia uite, ia uite! De la tati...
Cu Ginger fericită, puteam să mă concentrez la ce ştiam să fac mai bine.
Automatele sunt acolo în spate.
Păi ce caută acolo în spate?
- Nici nu se văd. - Bine, o să...
Dar automatele alea cu jackpot-uri mari?
Astea sunt cele mai bune maşini ale noastre, ele fac toată distracţia.
- Nu e de mirare că a scăzut venitul. - Da, bine.
- Distracţia e în faţă, adu-le în faţă. - Bine, aşa o să fac.
Ascultă-mă cu atenţie. Aici lucrurile se fac în trei feluri.
Corect, greşit, şi cum vreau eu.
- Înţelegi? - Înţeleg. O să mă ocup imediat.
- Şi mulţumesc. - Nu îmi mulţumi, doar fă-o!
Eşti şeful de la automatele mecanice, nu trebuia să îţi fi spus eu asta.
Aveţi dreptate domnule Rothstein. Îmi pare aşa de rău.
Aşa că munceam, cât, 18 ore pe zi?
Ginger a fost cea care se distra cel mai mult în Vegas.
Veniţi cu mine, vă rog. Am găsit o masă mai bună. Scuze.
Şi ce i-ai spus nenorocitului ăla?
I-am spus că sunt doamna Sam Rothstein.
Ei bine, măcar să tragi şi tu ceva foloase.
Nu prea a durat mult până când de ce îmi era frică că
o să se întâmple s-a şi întâmplat.
Lui Nicky i-a fost interzis accesul în toate cazinourile din Las Vegas.
Şi de acum înainte nu mai puteam să fiu văzut
vorbind cu el nicăieri în Vegas sau în jur.
Ce dracu' vrea să însemne asta?
"...dăunător jocurilor. Va fi dat afară din toate cazinourile din Las Vegas."
"Iar cazinourile pot fi amendate cu 100.000 $ de fiecare dată când e primit?"
- Crezi porcăria asta? - Da, cred. Ţi-a fost interzis accesul.
"Din cauza notoriei şi instabilei reputaţii."
Fir-ar al dracu'!
- Nu se poate evita asta? - Nu, nu se poate.
Să zicem, de exemplu,
că vreau să intru într-un restaurant, care întâmplător e în cazinou,
să iau un sandviş din acela care îmi place mie?
Las-o baltă! Nu poţi intra nici măcar în parcare.
Aşa de serioasă e treaba.
- Cu alte cuvinte, sunt belit? - Cu alte cuvinte, da.
Pur şi simplu nu putea înţelege ce e cu lista neagră şi ce înseamnă.
Să nu poţi intra într-un cazinou e una,
dar să fii în lista aia te punea în ochii tuturor poliţiştilor.
Adică, eşti trecut acolo cu Al Capone, dar lui Nicky nu îi păsa.
Trebuie să fac ceva. Trebuie să fac ceva. Nu scapă ei de mine.
Nu scapă ei de mine. Aici rămân.
Să îi ia dracu'! Să îi ia dracu'!
ś The Rolling Stones: Can't You Hear Me Knocking
Aşa că, după ce au făcut faza aia,
am început să fac lucruri la care nimeni nu se gândise.
Ca să ţin lucrurile sub control, l-am adus pe fratele meu, Dominick,
şi nişte bandiţi
şi am început să jefuim barosani, şefi de cazinouri, agenţi de pariuri.
Cam pe toată lumea din oraş. Aveam o super-echipă, credeţi-mă.
Îl aveam pe Sal Fusco, un tip super.
Jack Hardy. Lucrase la o companie de seifuri înainte de a face 6 ani la zdup.
Şi mai era şi Bernie Blue. Ăsta putea trece de orice alarmă.
Era ca pe vremuri.
Şi mi-am mai şi deschis propriul magazin de bijuterii, Gold Rush.
Câteodată mă mai duceam la un jaf, aşa de distracţie.
Dar nu îmi plăcea că se uitau pozele la mine
aşa că le întorceam mereu cu faţa în jos.
- Ce dracu' durează atât? - Ăsta mă cam enervează!
Merge! Învaţă cum să deschizi astea, să nu le mai luăm mereu cu noi...
Pietrele astea au puncte negre în ele.
Spune-i lui Pepe că dacă ne schimbă pietrele...
...să îşi găsească o cămilă să plece înapoi în Nigeria.
- Da? - Sunt în apartamentul K.
- Au venit singuri? - Da.
- Au ieşit? - Da. Nu îţi face griji.
E în regulă, mulţumesc.
Avea informatori peste tot. Recepţioneri...
- Arată bine dar trebuie să te grăbeşti. - Da, bine.
- Băieţi din parcare... - Intră acum.
- Bine, o să intre acum. - Şefi de sală...
- Camera 1230 din Scirocco. - 1230. Da.
- Secretare... - Condiţia e moneda de mentă.
- Condiţia de mentă. Bine. - Toţi primeau ceva din pradă.
Vine o maşină.
Erau foarte atenţi.
Evitau mereu alarma, altfel,
altfel, făceau găuri în perete şi apoi îl dărâmau cu barosul.
Nicky lua tot ce putea.
Nimeni de acolo nu se aştepta la un tip ca el.
Pentru Nicky, Las Vegas-ul era Vestul sălbatic.
Abia am primit un transport de diamante din Israel.
Ce dracu' vor de la mine? Trebuia să îmi câştig existenţa, nu?
Să ştii că diamantul ăsta are defecte.
- Nu are nici un defect. - Practic meseria asta de 25 de ani.
Curăţă-ţi naibii lupa aia, pentru că nu sunt defecte.
Când făceam rost de marfă locală o trimiteam în Palm Springs, Arizona, LA.
Aveam şi 2 negri din nisipuri acolo, adică arabi.
Ce naiba, aveţi întrunire aici?
Ştiu ce vorbeşte.
40.000 $. Tot pachetul.
20.000 $, ultima mea ofertă.
În sfârşit vorbeşte în engleză! Hai să vorbim turcă, 25.000 $.
Practic, îmi transformasem dormitorul în seif unde îmi ţineam totul.
Nu puteam să las totul la Gold Rush în caz că veneau poliţiştii,
sau o lua razna echipa mea.
Eu aveam singura cheie. Lui Jennifer nu îi păsa.
Ea adormea pe canapea privind la televizor seară de seară.
Totul era al meu, nu trimiteam nimic acasă.
De fapt, nu puteam, pentru că nu trebuia să fac asta.
Şefii făceau atâţia bani din cazinouri...
...încât nu voiau să facă nimeni valuri pentru ei.
Le-ai dat tuturor partea?
- Am avut grijă de toate lumea. - Da?
De-aia nu era nici un jaf organizat în Vegas până să vin eu.
Dar câţi bani pot să înghesui într-o debara?
...trebuie să înţelegeţi, şi sunt sigur că înţelegeţi,
într-o acţiune de genul ăsta trebuie să fiţi pregătiţi să pierdeţi câte ceva.
Aşa că am băgat ceva din bani în afaceri legale cu Charlie Clark,
bancherul lui Ace.
O să încerci să îi înmulţeşti, nu e aşa, domnule Clark?
Da.
Îţi dau 50.000 $ gheaţă.
Pe urmă am băgat ceva bani în locuri legale, ca restaurantul meu.
- Acesta e ultimul? - Da.
Fratele meu cel mic, Dominick, îl conducea pentru mine.
Nenorociţii.
- Poftiţi băieţi. - În regulă.
- Mulţumesc mult. - Da, bucuraţi-vă!
Staţi-ar în gât, nenorocitule! Hei, Dom. Ce mai faci?
Da, lui Nicky îi plăceau restaurantele. Se dădea în vânt după ele.
Şi, de-a lungul anilor, a tot câştigat bani din ele.
În Vegas, avea localul Leaning Tower. Era destul de popular.
Veneau politicieni, dansatoare şi vedete de film pe acolo deseori.
Spectacolul ăla de la Flamingo e din ce în ce mai bun.
Apropo, a zis Sammy să îi dai un telefon când ai timp.
- Te-a făcut şi pe tine mesager? - Orice pentru un ban.
- Aşa face cu toţi. Poftă bună! - Mulţumesc.
Dar totuşi, ce îi plăcea lui Nicky cel mai mult erau dansatoarele.
Adică, pentru ele Nicky era ca o vedetă de film.
- Treci aşa pe lângă mine? - Hei, ea e Shelly.
- Bună, Shelly. Ce mai faci? - Bună.
Ea e Stacy.
- Stacy. - El e Nick.
O să luăm cină? Haide!
Bine. Hai să vedem bucătăria mai întâi. Scuză-ne o secundă.
Vino, o să îţi arăt. Aduc cu avionul marfă nouă în fiecare zi.
Aduc pâine de acasă, peşte din California.
Şi îţi dai mereu seama că e o bucătărie excelentă,
după carnea de viţel de lapte.
Ăsta e secretul. Ştii, carnea de viţel de lapte e absolut albă.
În oraş au carne din aia roz. Întoarce-te dragă!
Carnea roz poţi să o baţi două zile.
Nu va fi niciodată la fel de moale. Înţelegi ce vreau să zic?
Am plecat cu banii. Am fost jefuit pe stradă.
Doi tipi cărora le datoram bani, aşa că le-am dat.
- Aşa am făcut, bine? - Da?
Şi zici că eşti bărbat?
Ştii că eşti un mincinos, un degradat nenorocit de cartofor?
Ştii că asta eşti? Cu doi copii mici acasă...
Ţi-am dat bani să plăteşti chiria să cumperi de mâncare şi tu atragi poliţia.
Nevastă-ta l-a sunat pe Frankie şi i-a spus că aţi scăpat o vreme de poliţie.
Şi nu ai jucat nenorociţii ăia de banii?
- Nu? Nu i-ai jucat? - Nu...
Nu îţi bate joc de mine, Al! Nu mă face să mă enervez!
Vrei să mă pui într-o situaţie jenantă şi să mă faci prost? Nu i-ai jucat?
Spune-mi că i-ai jucat... Eu îţi dau banii şi tu atragi poliţia!
I-ai jucat?
Idiot nenorocit.
Nenorocit cu copii acasă.
Ia! Cară-te naibii de aici!
- Mersi, Nick. - Da, mersi.
Să aflu eu că iar ai dat-o în bară, că nu te mai ajut.
Câte o să mănânci?
- Două. - Două?
Dar, pe la 6:30 dimineaţa când termina ziua
oriunde ar fi fost şi orice ar fi făcut,
întotdeauna venea acasă să facă micul dejun fiului său, Nicky cel mic.
Ştiu că îţi place. Puţin unt, da? Nu mult.
- Ştii de ce, nu? - Da.
- De ce? - Pentru că ţi se adună la inimă.
Ce copil deştept eşti. Hai, mănâncă!
La fiecare două săptămâni îl trimiteam pe Marino la şefi
cu o parte din banii pe care îi strângeam.
Cam puţin, dar de unde să ştie ei câţi aveam?
Erau la 1.500 mile depărtare, şi nu ştiu pe nimeni care să vadă aşa departe.
Se ascundeau într-un garaj de camioane,
acolo Remo şi gaşca stăteau şi îşi numărau milioanele.
- Remo! - Hei, Frankie!
Poliţiştii ştiau, dar îi durea undeva.
- Nicky trimite respectul său. - Ştiam cum să îi fac pe şefi fericiţi.
De fiecare dată când mă puneau să fac câte o trebşoară
rezolvam treburile de minune.
Ca atunci când Tony Dogs, care trebuia să fie noul maniac dur din oraş,
a tras într-un bar de-al lui Remo.
Iată un tâmpit care împuşcă 2 tipi de-ai lui Remo şi o nenorocită de chelneriţă
care se afla din întâmplare la serviciu.
Adică, tipul ăsta cerea să fie dat exemplu.
Frankie, vreau numele tuturor cu care a fost.
Şi nu îmi pasă ce trebuie să faci ca să le obţii, înţelegi?
- O să mă ocup, Remo. - Şi rade-i pe toţi.
Ca să îţi spun adevărul, nu se putea să nu îl admir pe tipul ăsta.
Era unul din cei mai duri irlandezi pe care îi ştiam eu.
Nenororcitul era dur.
Timp de două zile şi nopţi l-am bătut măr.
I-am înfipt până şi dalte de gheaţă în boaşe.
Spune-mi un nume repede, sau o să i-l spun pe al tău, Frank.
- Mulţumesc mult. - Dar nu a spus nimic.
Ştiu că ai fi turnat până acum.
Până la urmă a trebuit să îi băgăm capul într-o menghină.
Dogs, Dogs, mă auzi, Dogs?
Ascultă-mă, Anthony. Ţi-am băgat capul într-o menghină.
O să ţi-l zdrobesc ca pe un grape dacă nu îmi dai un nume.
Nu mă obliga să fac asta. Te rog, hai!
Nu mă face să fiu rău! Haide!
Du-te dracu'!
Tâmpitul! Vă vine să credeţi? După 2 zile şi 2 nopţi... Să mă duc dracu'?
Să mă duc dracu', nenorocitule?
Mă înjuri de mama? Asta spui?
Nenorocitule, da?
- Oh, Doamne! - Zi-mi numele ăla odată!
Ch... Charlie M.
- Charlie M? - Charlie M.
Charlie M? Mă faci să îţi scot ochii din cap
să îl protejezi pe tâmpitul de Charlie M?
Cretin prost!
- Omoară-mă jigodie! Omoară-mă! - Să te omor? Nenorocitule!
Frankie, fă-i un serviciu!
Şi uite aşa se afla că apăruse un gangster adevărat în oraş.
Nicky era noul şef al Las Vegas-ului.
Charlie M.
4 combinaţii mari cu şeptari şi 3 jackpoturi de 15.000 $.
Îţi dai seama ce şanse sunt?
O dată la un milion, poate mai mult!
3 jackpoturi în 20 de minute? De ce nu m-ai chemat?
S-a întâmplat repede. Trei tipi au câştigat. Nu am avut nici o şansă.
- Nu ai văzut lucrarea? - Nu se poate da seama.
- Ba da, au câştigat! - E un cazinou, oamenii mai şi câştigă.
Supraveghetor, mă enervezi, acum îmi mai şi insulţi inteligenţa.
Ce crezi că sunt vreun idiot?
Ştii prea bine că cineva a trebuit să fi umblat în maşini
ca să seteze combinaţiile.
Probabilitatea la o singură maşină e de 1:1.500.000.
La 3 maşini la rând e de domeniul miliardelor.
Asta nu se poate întâmpla! Nu s-ar întâmpla!
Ce eşti mămâie? Ce s-a întâmplat cu tine?
Nu ai văzut că te-au lucrat la al 2-lea câştig?
Stai! Nu ai văzut că te-au lucrat la al 2-lea câştig?
Cred că v-aţi supărat degeaba.
Ascultă, ţărane! Te-am suportat degeaba de când lucrezi aici.
Cară-te de aici!
- Mă concediaţi? - Te concediez! Nu, nu te concediez!
Te concediez!
- S-ar putea să regretaţi. - O să regret dacă te păstrez.
Nu aşa ar trebui să vă purtaţi cu oamenii.
Dacă nu ţi-ai dat seama, înseamnă că eşti prea prost.
Dacă ţi-ai dat seama înseamnă că erai vorbit cu ei.
Oricum, eşti liber. Valea, hai, dă-i drumul!
Cât mă priveşte, ăsta nu mai are ce căuta pe aici.
Nu poţi să îl dai afară, cumnatul lui e comisarul regional.
Toţi cu cizme de "cowboy" se cred comisari regionali sau neamuri cu ei.
Ăsta e statul lui. Unchiul lui e judecătorul şef.
Cumnatul lui conduce comisariatul regional.
Nu ştiu câte alte rude mai are.
Tu lucrezi la finanţe, sus.
Nu lucrezi la parter, nu îţi dai seama ce se întâmplă.
Am mii de jucători şi 500 de dealeri.
Toţi încearcă să mă fure zi de zi.
Trebuie să ştie că îi urmăresc în detaliu tot timpul.
Nu e lucru de care să nu mă prind.
Uită-te la a ta! Uită-te la asta!
Uită-te la a mea. Nimic!
Uite câte fructe are brioşa ta şi câte are a mea.
Despre ce vorbeşti?
Dacă nu te ocupi personal, nu se rezolvă nicicând.
Unde te duci?
De acum încolo vreau să pui un număr egal de fructe în fiecare brioşă.
Un număr egal de fructe în fiecare brioşă.
- Ştiţi cât va dura asta în plus? - Nu îmi pasă cât va dura.
Pune un număr egal în fiecare brioşă.
Haide, dragă, numai un pic. Bravo! Bravo!
Fii atentă! Vrei să te duci la mami?
Vrei să vii la mami? E în regulă, dragă.
Vreau să vorbesc ceva cu tine. Am nevoie de bani.
- De cât ai nevoie? - Ai prins-o?
Păi, de mult, mai mult ca de obicei.
De ce nu scoţi de la tine din cont?
Aş scoate, Sam, ştii, doar că...
Ei bine, îmi trebuie mai mult, îmi trebuie 25.000 $.
25.000 $? Pentru tine?
- Da. - Pentru ce îţi trebuie aşa mult?
Ce contează? Îmi trebuie.
Trebuie să te întreb, sunt mulţi bani. Nu îmi ceri o pungă de floricele.
Nu trebuie să facem mare caz din asta. Bine? Nu trebuie să ne certăm.
Este important pentru mine. Las-o baltă! Ceva ce vreau eu să fac.
Cine se ceartă? Spune-mi pentru ce îţi trebuie.
De ce nu poţi să îmi spui pentru ce sunt?
Ei bine, ştii ceva? Acum chiar că vreau să îmi spui.
Nevastă-mea vine şi îmi cere 25.000 $. Ce vrei, o haină?
- Nu. - Dacă vrei o haină, îţi dau banii.
Nu e vorba de bani aici. De ce îi vrei? Nu am voie să întreb?
Sam, am fost independentă toată viaţa. Nu a trebuit să cer nimănui niciodată.
- Acum mă faci să cerşesc. - Despre ce vorbeşti?
Şi mă mai şi jenezi. De ce vrei să mă faci să mă simt prost?
Îmi ceri 25.000 $, nu vreau să te fac să te simţi prost.
Vreau să pot avea încredere în tine. Ştii, are de-a face cu încrederea.
Trebuie să îţi pot încredinţa şi viaţa.
Înţelegi?
Pot să am încredere în tine?
Răspunde-mi! Pot să am încredere în tine?
- Poţi să ai încredere în mine. - Bine. Spune-mi pentru ce sunt banii.
ś You've got to
ś Give a little ś Wah ooh
ś Take a little ś Wah ooh
ś And let your poor heart
ś Break a little...
Da, iese acum din bancă.
Bine, o urmăresc.
Ce e asta? Ce înseamnă? Ştiu privirea asta, ce înseamnă?
- Înseamnă că am banii. - Arată bine.
ś You've got to...
Ce mai faci, Les? Te cheamă Lester, nu?
Sam.
Din câte ştiu eu nu eşti tu trişorul de cărţi,
antrenorul de golf, proxenetul din Beverly Hills?
Dacă greşesc, corectează-mă. Pentru că nu te ştiu om cinstit.
Dar dacă eşti, ştii ce?
Uite, ia-i şi pe ai mei!
Hai, ia-i! Că pe ai ei îi ai deja.
E nevasta mea.
Uită-te la mine! Ştiai, nu e aşa? Ştiai că e nevasta mea?
- Da? Hei, uită-te la mine! - Da, ştiam.
Ştiai, da?
Dar dacă mai vii pe aici, vreodată,
să îi ceri bani, adu şi un pistol.
Aşa poate ai o şansă.
Fii bărbat! Nu fi peşte nenorocit!
Acum vrei să îmi faci un serviciu? Dispari!
Vreau să rămân singur cu nevasta mea. Scoală-te şi cară-te de aici!
Bine...
- Nenorocitule! - Ce porcărie!
Ştii? E o porcărie...
ś I guess it's best that we should part ś That's the glory of love
Mai ştii când l-ai sunat în noaptea aia şi ţi-ai luat rămas bun?
Nu a spus, "Nu te căsători, că vin acum să te iau".
Nu a spus, nu e aşa?
- Nu, nu a spus. - Nu. În schimb, ce a spus?
"Dă-l dracului! Mărită-te cu el pentru tot ce are."
Vino încoace, vreau să îţi arăt ceva!
ś That's the story ś The second letter came right after...
Întoarce-te, nenorocitule!
Nu! Nu! Nu!
Opreşte-i!
Nu!
Nu! Nu.
Nu e vina lui, e a mea.
Nu!
- La dracu'! La dracu'! - Nenorocitule!
De ce nu o faci singur, sugător nenorocit?!
- ś Moody Blues: Nights In White Satin - E un aşa măgar!
A pus pe cineva de la hotel să îl bată.
Nu a vrut să o facă el. Oh, nu, nu a vrut să îşi murdărească mâinile.
Deci, de ce a trebuit să o facă?
Spune-mi!
- Ştiu că nu a făcut ceva frumos... - Nu mai spune.
Trebuie să înţelegi. Nu ştie dacă tipul ăsta te tot şantajează...
Nu. Nu.
Îi spusesem tot despre tipul ăsta înainte de a ne căsători.
Asta nu e o surpriză nenorocită.
- Oh, i-ai spus? Nu ştiam. - Da.
E doar un prieten pe care încercam să îl ajut, ce e cu asta?
Ştii, prima oară când v-am văzut împreună,
a fost prima oară când l-am văzut aşa fericit.
Adică, ştiu că e un evreu nebun şi toate astea
dar nu l-am văzut să se poarte aşa cu nimeni.
Cred că e nebun după tine. Adică, chiar te iubeşte. O face.
Haide! Să ştii că am căscat bine ochii, ştii.
Ştiam că se poate rupe craca cu mine oricând.
Doar nu crezi că aş ajunge într-o aşa situaţie ca asta
dacă nu aş avea spatele acoperit.
- Bine, te cred. - Corect?
Aşa că am pus multe bijuterii deoparte pentru mine, multe chiar.
Adică multe bijuterii scumpe? Câte?
Ce, vrei să le furi?
Nu, eram şi eu curios, mă întrebam... cât ar băga într-o asemenea chestie.
Cred că valorează vreun milion, poate mai mult.
Ei, vezi? Şi ce îţi spune asta? Un milion în bijuterii...
Nu înseamnă asta că tipul e nebun după tine?
Nu trebuia să mă fi căsătorit cu el, e în Gemeni.
Gemeni tripi. Dubli.
Cei din Gemeni sunt ca şerpii, ştiai? Nu poţi avea încredere în ei.
- Sunt serioasă. - Ştiu ce vrei să spui.
Ascultă, Ginger.
Ştii, asta probabil că nu e... oricum nu cunosc răspunsurile.
Probabil că nu e asta ce vrei tu să auzi...
Vreau.
...pentru că eşti un pic supărată Pe Ace şi înţeleg de ce.
Dar cred că ar trebui să te bucuri de ce ai acum. Ia-o uşor, vezi ce se întâmplă.
Putea să îl fi omorât! Bine? Putea să îl fi omorât! Nu trebuia să îl lovească!
De parcă m-aş culca cu el.
Mă pune să mă furişez ca să îmi văd prietenii. Ce vrea să mai fie şi asta?
Cred că e aşa gelos şi îngrijorat pentru că te iubeşte prea mult.
Nu îi pasă ce fac eu.
Uite, o să încerc să aflu ce naiba se întâmplă.
Când îl văd, o să vorbesc cu el.
Bine.
- Bine? - Da.
Mersi. Mersi că m-ai suportat.
Ia-o uşor cu porcăriile astea. Nu poate decât să strice mai rău.
Eşti o fată minunată. Am văzut multe fete distruse din asta.
Eşti aşa drăguţ.
Haide, acum! Nu vreau să te văd nefericită.
Mersi.
- Mulţumesc. - E în regulă.
Domnule Rothstein, comisarul regional Pat Webb vrea să vă vadă.
- Un minut. - Bine, un minut.
Domnule Webb, pot să vă ofer ceva?
Oh, nu. Nu, mulţumesc, domniţă.
Bine, pofteşte-l! Şi sună-mă după 4 minute.
- Domnule Rothstein, sunt Pat Webb. - Ce mai faceţi?
- Este o plăcere. - Am auzit atâtea despre dvs.
Oh, mulţumesc domnule. Localul merge binişor.
Câştigă destui bani.
Apreciez că v-aţi făcut timp să primiţi un amărât de funcţionar civil.
- De ce nu luaţi loc? - Mulţumesc, domnule.
Vin aici în persoană să liniştesc
necazurile dintr-o anumită problemă.
Vedeţi, poate nu ştiaţi,
dar Don Ward este un om foarte iubit în oraş.
Are mulţi prieteni şi o familie a cărei bani sunt de mulţi ani
investiţi în oraş.
Iar prietenii votează. Familia şi banii votează.
Asta e important pentru amândoi.
Şi dacă vă gândiţi la mica noastră problemă printre picături...
...şi mă iertaţi dacă o spun...
...poate că nu merită să fie dat afară.
Îmi pare rău, dar ştia că suntem furaţi
la 3 automate la rând, şi nu a făcut nimic în această privinţă.
Asta înseamnă că ori era vorbit cu ei, ori e prea prost ca să îşi fi dat seama.
În orice caz, aşa un om nu poate lucra aici.
Înainte să acuzăm pe bătrânul Don,
să fim siguri că putem dovedi acuzaţiile.
Credeţi-mă, dacă am putea dovedi, ar fi arestat acum.
Suntem...
...suntem siguri că vreţi Comitetul de Control al Jocurilor de Noroc
să vă cerceteze dosarele dvs şi al prietenilor dvs,
cum ar fi gangsterul Nicky Santoro?
Cred că v-aţi depăşit atribuţiile vorbind cu mine despre aşa ceva.
Ce spuneţi e jignitor şi nu aveţi poziţia de a-mi contesta expertiza.
Am încercat foarte mult să fiu un ajutor acelui puşti.
E slab, incompetent, pune în pericol întregul cazinou.
- Nu mai pot face nimic pentru el. - M-aţi prins aici.
Bătrânul Don e util precum caii la bicicletă.
Dar e cumnatul meu
şi l-aş considera un serviciu personal
dacă v-aţi gândi să îl primiţi înapoi.
Nu pot face asta.
Apreciez faptul că vă este cumnat şi vreau să vă ajut,
şi îmi place să fac servicii.
Ştiu cine sunteţi, dar nu pot face asta.
Şi nu se poate face nimic mai departe, ca să putem rezolva cumva?
Îmi pare rău, nu pot face nimic.
E prea incompetent, şi concluzia este că nu e de încredere.
Bine. Mulţumesc.
Nu. Asta e. Îmi pare rău.
Domnule Rothstein, oamenii ca dvs nu vor înţelege
niciodată cum merg lucrurile aici.
Toţi sunteţi oaspeţii noştri.
Dar vă comportaţi de parcă aţi fi acasă.
Să vă spun ceva, domnule. Nu sunteţi acasă.
Dar acolo o să vă trimitem dacă află guvernatorul.
- Vă mulţumesc pentru timpul acordat. - Nici o problemă.
- Îmi pare rău. - Păi să ştii.
- Ce s-a întâmplat cu pastilele mele? - Ce?
Nu e destul că bei aşa mult?
- Îmi mai iei şi pastilele? - Nu ţi-am luat eu pastilele.
Ascultă, pentru ulcer, iau câte o jumătate din asta,
şi asta când mă doare rău.
Aveam provizii pentru 3 luni. Ce ai făcut cu ele?
- Nu trebuia să îl baţi! - Ce?
Încercam să îl ajut...
- De parcă mă culcăm cu el... - Da, eu de unde să ştiu?
Nu mă poţi face să nu îmi pese de oameni.
Ce? Ce?
Am spus că nu mă poţi face să nu îmi pese de oameni.
Ascultă...
Ginger, eu încerc să fac totul să fie bine aici, ştii?
Adică, eşti soţia mea, pentru numele lui Dumnezeu.
Adică, oamenii te privesc cu respect în oraş. Nu ştiu ce să fac...
Ştii ce, Ace? Nu mă interesează.
Mă car de aici, să ştii.
- Vino aici, trebuie să te stăpâneşti. - Bine.
- Dacă nu pentru mine, măcar pentru Amy. - Bine.
Înţelegi? Ai pierdut controlul asupra băuturii.
O să te înscriu într-un program de dezalcoolizare. Sunt multe bune.
- Nu îmi trebuie. - Ba da. Şi e foarte discret.
Fără nume pe hârtii.
Ţie numai de asta îţi pasă.
- Nu îţi pasă de mine. - Ba da.
- Nu, nu îţi pasă. - Cum poţi să spui asta?
Eşti o femeie frumoasă, te distrugi. Nu ai nevoie de asta.
Nu îţi trebuie lipitoarea aia să trăiască de pe seama ta.
Te cunosc mai bine decât te cunoşti tu. Eşti o tigroaică. Eşti mai tare ca mine.
Când îţi pui în gând să faci ceva, faci mai bine ca oricine.
O să mergi, bine? O să mergi.
Oh, Dumnezeule!
Bine, bine.
O să încerc, o să încerc.
O să încerc, pe bune.
Nu te supăra pe mine, bine?
O să încerc.
Orice probleme erau în afara camerei cu bani, toate meritau.
Banii veneau...
...servietele veneau şi plecau.
Şi să vă spun drept, cel mai important lucru aici erau banii.
Singura problemă e că după o vreme,
şefii au băgat de seamă că servietele erau din ce în ce mai goale.
Stai un pic, vrei să spui că banii pe care noi îi furăm sunt furaţi?
Cineva ne fură?
Ne muncim atât şi cineva ne fură?
Precum spuneam, se consideră risc al meseriei.
Se consideră scurgere.
Scurgere pe dracu'. Să îl găsiţi pe ăla de ne fură.
Chiar şi John Nash, tipul care conducea operaţia
ştia că nu putea face prea multe.
Trebuie să ştii că un tip care te ajută să furi,
chiar dacă îi oferi o parte bună,
tot va fura ceva în plus pentru el. Logic, nu? Corect?
Încearcă să îi faci pe încăpăţânaţii ăştia bătrâni să înţeleagă asta.
Ce rost are să furăm dacă ni se fură?
Anulează scopul.
Iau banii ăştia pentru că sunt baieţii mei,
aşa că treceţi cu vederea abaterea asta.
Dar şefii nu au trecut cu vederea, aşa că fiţi atenţi ce au făcut.
L-au pus pe Artie Piscano, şeful KC,
să se asigure că nimeni nu fură din pradă.
- Ce făceai? - Am fost cu prietena mea.
- Ce făceai cu ea? - Am dat o petrecere.
Singura belea era că Piscano era dezastruos.
Tipul ăsta era în stare să strice şi o ceaşcă de cafea.
- Ce ai tot făcut? - Sunt acolo mai mult decât aici.
Şi puţini bănuiau unde va conduce povestea asta,
dacă ar fi ştiut, s-ar fi păzit dracului mai bine.
Trebuie să te întorci şi să vorbeşti cu tipul ăla.
Nu mi-am recuperat banii de la ultimul drum.
Ce bani?
Tot pun bani din buzunar şi nu văd nici un ban înapoi. Ce naiba se întâmplă?
- Trebuie să te întorci. - De acum o să ţin contabilitatea scris.
Nimic scris, Artie. Ce să faci cu contabilitatea, să plăteşi taxe?
Tot dau din banii mei pe aceste călătorii şi nu mi-i recuperez.
Ce naiba se întâmplă? Ce dracu' căutăm aici?
Mergi la Las Vegas să te distrezi pe cheltuiala mea.
Ce dracu'? Adică, după toate...
Dar, oricât ne-am fi păzit,
nimic nu a putut opri ce a urmat.
- Nu îmi vine să cred că faci asta. - Am avut o înţelegere.
Ai venit la mine.
S-a dovedit că Phil Green, domnul Integritate
avea un partener pe care nu îl cunoştea nimeni.
Şi când apărea şi cerea bani de la Tangiers...
- De ce faci asta? - Pentru că te înşeli.
- Nu. - Ba da.
Nu, nu mă înşel.
Green a încercat să o oprească.
O să am grijă să nu scapi aşa uşor.
Aşa că, l-a dat în judecată.
Curtea va audia acum cazul Anna Scott...
...împotriva corporaţiei Tangiers şi preşedintelui acestuia, Phil Green.
Bună dimineaţa, Onorată Instanţă. John Marmot din partea domnului Green.
Victor Oberon din partea domnei Anna Scott, Onorată Instanţă.
- Domnule Oberon, puteţi începe. - Mulţumesc, Onorată Instanţă.
Cred că a fost cinstit şi sunt încântată de decizie.
Avem o problemă.
Nu a prea mers bine. Green trebuie să prezinte dosarele,
trebuie să arate cum a primit finanţele. Şi asta nu e de bine.
Se descurca bine cu procesul.
Dar înainte de a apuca să îşi numere banii,
băieţii de acasă au hotărât să rezolve problema în afara tribunalului.
Aşa că m-au trimis pe mine.
Puteţi spune ceva în legătură cu asasinarea doamnei Anna Scott?
Despre ce vorbiţi?
A fost găsită aseară, împuşcată în cap.
A fost un parteneriat strict cu afaceri imobiliare?
Avocata ei a spus că eraţi parteneri.
Am fost implicaţi în mici afaceri cu proprietăţi acum mulţi ani.
Nu a fost niciodată un parteneriat.
Aţi auzit de "ucigaşul calibru 22"?
Acum poliţiştii în loc să îl supravegheze doar pe Nicky,
au început să îl supravegheze şi pe Green,
şi el trebuia să fie omul curat din faţă.
A trebuit să încep să dau interviuri ca să mă asigur că toată lumea ştia
că afacerea mergea bine în continuare.
Deci cât de des îl înlocuiţi?
Green este aici de 2, 3 ori pe lună, şi e ocupat cu afaceri imobiliare.
Deci când nu e Green, dvs sunteţi şeful?
Servesc cu plăcere pe preşedintele comitetului.
şi responsabilitatea mea este să conduc afacerile de zi cu zi.
Deci, zi de zi sunteţi şeful?
Ei bine, într-un fel, se poate spune că eu sunt şeful când lipseşte d-l Green.
S-ar putea spune.
Ai citit asta? Despre domnul Rothstein.
Scrie, "Fostul agent de pariuri din Midwest cu legături mafiote"
"spune că el e adevăratul şef al imperiului de 100.000.000 $
al cazinourilor Tangiers." Poţi să crezi asta?
Chiar aşa o fi zis?
Păi, bineînţeles că aşa a zis, doar scrie aici.
Omul ăla şi-o fi depus vreodată dosarul pentru licenţă?
Nu ştiu. Trebuie să verificăm.
Fără să te complici prea tare, ai vrea să faci asta?
Dar verifică atent, pentru că s-ar putea să dăm un ţărănoi afară din oraş.
Mulţumesc.
O investigaţie a Comitetului de Control a Jocurilor de Noroc
asupra aplicaţiei preşedintelui de la Tangiers, Sam Rothstein
pentru o licenţă de funcţionare este în plină desfăşurare.
Rothstein, care conduce cazinoul Tangiers
şi prietenul său din copilărie, şeful mafiot din Las Vegas, Nicky Santoro,
şi-ar putea pierde dreptul de a lucra în cazinou...
- Alo? - Trebuie să vorbim imediat.
Vreau să vorbesc cu Charlie bancherul la tine acasă, bine?
Nu vreau o întâlnire la mine acasă.
O să intru pe la terenul de golf. Ne vedem la 6.
În regulă.
Bătălia dintre oficialităţi şi şeful cazinoului Tangiers,
Sam "Ace" Rothstein se încinge.
Astă seară o privire de ultimul minut asupra
încercării lui Ace Rothstein de a obţine licenţa
în ciuda acuzaţiilor oficialilor cu privire la legăturile lui
Rothstein cu crima organizată.
Oare prietenia lui Sam Rothstein cu presupusul implicat
în crima organizată, Nicky Santoro,
îl va împiedica pe Rothstein să conducă cazinoul Tangiers?
Şi poate integritatea legilor fi pusă în discuţie de o veche prietenie?
Las-o mai moale cu băutura, bine?
Haide, să te ajut! Haide!
Vorbeam despre ceva!
La 6 va reuşi o veche prietenie să îl facă pe Rothstein să renunţe
la postul său de la cazinoul Tangiers?
În exclusivitate la buletinul special de ştiri de la KBBO.
Coboară, hai, coboară!
Nu trebuie să îţi faci griji pentru asta, Ace. Nu îţi face griji.
E ca o vânătoare de vrăjitoare în politică.
Hei, Ace.
Vrei ceva de băut? Charlie, mai vrei?
- Da, ar fi minunat. - Nu. Hei, domnule, Clark.
Am încercat să dau de dvs. Eşti mai greu de găsit decât preşedintele.
- Am fost ocupat. - Da? Puteai măcar să mă suni.
Ascultă, Nicky, am mai vorbit despre asta.
Şi ţi-am explicat că s-ar putea să ai ceva de pierdut.
Da.
Cred că îmi vreau banii înapoi.
Şi ce o să faci, mi-i iei cu forţa?
Ştii, cred că ai o impresie greşită despre mine.
Cinstit, cred că ar trebui să îţi explic exact cu ce mă ocup.
Mâine dimineaţă mă scol frumos devreme, mă duc la bancă,
intru şi o să te văd, şi dacă nu sunt banii mei,
îţi sparg capul în două de faţă cu toată lumea.
Şi când o să ies eu din închisoare,
să sperăm, că o să ieşi şi tu din comă.
Şi ghici ce? O să îţi sparg iar capul. Pentru că sunt prost.
Puţin îmi pasă de închisoare. Astea sunt afacerile mele, cu asta mă ocup eu.
Ştim cu ce te ocupi. Laşi oamenii fără bani şi scapi nepedepsit.
Nu poţi vorbi aşa cu mine.
Hei, irlandez căcănar! Să îmi furi tu banii...
Dă-mi banii, ori îţi bag creierul la bancă!
- Sam. - Lasă-l pe Sam. E ceva personal.
O să fiu acolo de dimineaţă. Încearcă-mă, grasule! Numai încearcă-mă!
Crezi că a înţeles?
Ce faci? Ăla e om cinstit, pentru numele lui Dumnezeu.
Nu îl poţi trata aşa.
- O să se ducă la FBI. - La dracu' cu FBI!
Tâmpitul se fereşte de mine de 3 săptămâni.
Încerci să îmi spui ce să fac.
Nu încerc să îţi spun ce să faci. Ai întrecut măsura, Nick.
- Ce faci? Unde ţi-e capul? - Unde mi-e capul?
Unde îţi sunt boaşele nenorocite?
Încerc să fac ceva măreţ aici, ştii despre ce vorbesc.
Dacă te porţi aşa acum, cum să depind de tine?
Multe lucruri se vor schimba.
Dacă vrei să rămâi cu mine, trebuie să faci ca mine.
Ascultă Nick, înţelege în ce situaţie sunt. Răspund de mii de oameni.
100.000.000 $ trec pe aici în fiecare an.
Totul se încheie dacă nu obţin licenţa.
Dacă iese prost pentru mine, va ieşi pentru mulţi.
Las-o naibii de licenţă. Pun eu piciorul în prag, nu o să ai nevoie de ea.
Ştii, nu înţeleg ce se întâmplă, Sammy, dar pe măsură ce vorbesc cu tine,
simt tot mai mult că nu vrei să mi te mai alături.
- Nu, nu vreau să mi te alătur. - Bine, bine.
Nu vreau să fiu implicat în nimic din ce ai spus, bine?
Vreau să conduc un local cinstit, îmi vreau licenţa.
Vreau totul să fie liniştit. Asta e tot.
Liniştit ca asta, "Eu sunt şeful"? Asta e liniştit?
A fost extras din context. Nu aveam controlul.
Ronnie şi Billy vor spune exact ce s-a întâmplat.
Asta acasă nu dă bine.
Nu dă bine? De fiecare dată când eşti la TV,
sunt şi eu menţionat. Asta nu dă bine.
- Ce dracu' s-a întâmplat cu tine? - Ce s-a întâmplat cu mine?
Ce s-a întâmplat cu tine? Ai pierdut controlul.
Eu am pierdut controlul?
Uită-te la tine, te plimbi de parcă eşti John Barrymore.
Un halat roz şi port-ţigaret? Eu am pierdut controlul?
Nu vreau să aduc asta în vorbă, dar ai tratat toţi oamenii
fără respect, chiar şi pe nevastă-ta.
Nevasta mea? Ce are ea a face cu toate astea?
A venit la mine... S-a supărat în legătura cu multe,
mai ales din cauza incidentului ăla cu Lester Diamond.
Şi la tine a venit să plângă? I-ai spus despre rolul tău din situaţie?
Nu, nu despre asta era vorba.
Vorba e că e supărată şi tu ai o problemă.
Aş aprecia dacă nu te-ai mai băga în viaţa mea personală. Bine?
Nu ţi-ar plăcea dacă eu m-aş baga în a ta.
Ea a venit la mine. Ce era să fac? Să o fi dat afară?
- Ţine-te departe de ea. Nu e treaba ta. - Nu e treaba mea?
Acum o săptămână a fost. Acum nu mai e.
Când ai nevoie de mine să am grijă de unele lucruri, ai?
Da, la fel cum ai nevoie de mine să te susţin ca cetăţean.
O să trebuiască să îndrept eu ce ai făcut tu cu tipul ăsta.
- Ăsta o să se ducă la FBI acum. - Ai capul mai mare decât cazinoul ăsta.
Asta e problema ta, amice.
Ştiam ce voia. Nicky voia să preia conducerea.
Voia să îl preia pe Gaggi, afacerile, pe toţi şi toate.
Plus că, nu mai cerea voie acasă pentru nimic din ce făcea.
ś Rolling Stones: Gimme Shelter
Un şef de cazinou şi soţia sa au fost ucişi. L-au interogat pe Nicky.
Un dealer de la Sirocco. L-au interogat pe Nicky.
Când au găsit nişte porumbei momeală în portbagaje. L-au interogat pe Nicky.
Un avocat.
L-au interogat pe Nicky.
Când nişte tipi care nu îşi plătiseră datoriile au început să dispară,
numele lui Nicky a apărut în toate ziarele.
A fost interogat în legătură cu vreo 25 de crime,
dar de fiecare dată au trebuit să îi dea drumul.
Nu erau martori.
Poliţaii mă învinuiau pentru tot. Adică, orice mic lucru nenorocit.
Ai grijă, o să te prindă.
Dacă un tâmpit alunecă pe o coajă de banană, mă interogau pe mine.
Hai, fii cuminte, da? Fii cuminte.
Iar şefii făceau la fel. Se plângeau că lucrurile nu mergeau prea bine.
În munca mea lucrurile nu merg mereu bine, îmi pare rău.
Am de-a face cu nişte animale degenerate.
Dar şefilor ce dracu' să le pese?
Stau şi beau anisette. Eu sunt tipul din tranşee.
Cretinii de şefi cred că e uşor aici.
Frankie, au găsit capul unuia în deşert. Ai aflat?
- Da, am aflat. - Da.
Toţi vorbesc. Se face mare tămbălău. Apare în toate ziarele.
Ce ai de gând să faci?
- Şi vreau să zic, asta nu e bine. - Ştiu.
Trebuie să îi spui să se ocupe de afaceri mai cu grijă.
O să îi spun, Remo.
Tâmpiţii de şefi stau şi fumează Di Nobilis
mănâncă trippa şi suffritte, adică, măruntaie prăjite de porc.
Dacă vreau să vorbesc în particular, trebuie să mă duc
într-o staţie de autobuz.
Ce le pasă dacă tot le trimit banii înapoi?
Se tot plâng.
Lasă-i să se plângă. Eu sunt ăla care face toată treaba aici.
- Dacă nu le place, să îi ia dracu'! - Depinde de tine.
Vor război? Sunt gata!
Nu trebuie decât să mă ocup de 5 din tipi ăştia.
Restul vor cădea şi ei. Crede-mă!
Bau, tâmpiţilor!
Vă văd, cretinilor!
Nicky atrăgea atenţia nu numai asupra sa, ci şi asupra mea.
FBI îi urmărea toate mişcările, dar lui pur şi simplu nu îi păsa.
Dacă au de gând să mă urmărească, o să îi urmăresc şi eu.
Am cheltuit ceva bani. Bani mulţi. Dar cui îi pasă?
Am făcut rost de echipament antispionaj de ultimul tip.
L-am luat de unde îl ia şi CIA.
Aveam radiouri cu frecvenţa poliţiei, decodificatoare FBI, camere cu infraroşu.
Şi din cauza asta tâmpiţii nu m-au prins cu nimic.
Eu eram în pericol de a-mi pierde slujba, iar el se distra de minune.
Toţi poliţaii din stat îl urmăreau iar el juca golf.
Şi în cel mai prost moment posibil pentru mine,
aveam audierea pentru licenţă, şi nu voiam să mă las pe mâna sorţii.
Adică, dacă nu puteam să lucrez în Vegas, unde era să mă duc?
Aţi fost foarte deschis cu noi, adică ne-aţi arătat toate documentele.
Trebuie să însemne ceva în faţa comisiei.
Nu vreau decât o audiere corectă.
Cinstea asta vă va garanta lucrul acesta.
- Bun. - Bine, să trecem...
...la ce vroiam să aud în legătură cu Kansas City...
Ce dracu' mai e şi asta?
Unde o vrea ăla să aterizeze? Pe terenul nostru?
Sunt agenţi, Frankie. Ia uite!
FBI îl urmărise pe Nicky jucând golf de atâta vreme,
că li se terminase combustibilul.
Asta mai îmi lipsea, acum cu comisia.
O sută de dolari cine loveşte avionul.
Şi, de parcă nu ar fi fost aşa rău, vine Piscano, şeful din Kansas City,
Avea micul magazin din Kansas City de unde cumpărau servietele.
Iar ne certăm pentru servietele alea. Ştiţi ce înseamnă asta?
Trebuie să mă duc iar în Vegas, şi asta costă câteva mii.
Conducea operaţiile cu cumnatul său dar cam tot ce făcea
era să se plângă în legătură cu drumurile ce le făcea la Vegas.
Trebuie să fii ca la carte, altfel, o să te scoată de prost.
Am notat totul. Fiecare bănuţ e trecut aici, chitanţe...
- Hei, ce e cu tine? - Totul e aici.
- De când vorbeşti aşa? - Îmi pare rău.
Dacă Nance îmi face probleme, îi spun că îi scot ochii din căcatul de cap.
- Poftim! Ce? - Nu am blestemat. Am spus "căcatul"!
- E de ajuns. - Îmi pare rău.
Ce urmează? Nu vă va veni să credeţi.
Cine are fi crezut că FBI avea microfon
ascultând informaţii despre o crimă mai veche,
vreun tip omorât de naiba ştie cine, din naiba ştie ce cauză.
Cum să îl împiedici pe omul cu servietele să nu ia ce vrea el?
Tâmpitul de Nance duce 2 serviete de la Tangiers. De ce nu 3 sau 4?
Nu e nimeni în cameră ca să urmărească asta. Asta e regula.
Nici măcar nu putem merge în camera de numărat să ne păzim banii.
Vă vine să credeţi prostia asta?
Sigur, sunt oamenii lui acolo. Dar toţi tâmpiţii ăştia puteau fi implicaţi.
O să aflu. Dacă e mâna lui Green, îl îngrop pe nemernic.
Eu nu am avut niciodată încredere în el. Ei au avut, eu nu.
- O să le dau în cap cu o lopată. - Linişteşte-te!
Mamă, îmi pare rău. Mă bat de colo-colo. Mamă, îmi pare rău. Sunt supărat.
Ştiu, dar nu e de ajuns.
Ştii ce fac. Nu mai suport fâţâitul ăsta.
Linişteşte-te! O să îţi cedeze inima.
Ştiu, sunt prea supărat. Trebuie să se termine cumva asta.
Şi chestia dracului, FBI a auzit toată treaba asta cu Las Vegas-ul,
cazinourile şi servietele, şi gata!
...trebuie să mă ocup de asta cum o făceam cu ani în urmă...bătaie.
Şi o să folosesc o lopată nenorocită.
- Totul e din buzunarul meu. - Ai dreptate.
Cine ar fi crezut că se va întâmpla aşa ceva?
Fac asta să câştig bani, nu să pierd.
Toţi agenţii FBI din ţară căscau urechile la noi acum.
Dacă vrei ca ceva să fie bine făcut, faci singur.
Adică, Piscano, tipul ăsta ne-a îngropat pe toţi.
Există oameni buni, şi oameni răi.
Domnule preşedinte, membri ai comisei,
domnul Rothstein este încântat că se află azi aici....
Când a venit sorocul, am fost gata.
Mă simţeam aşa încrezător,
că tot ce am simţit că trebuie să fac era să prezint cazul.
Avem documente, inclusiv un raport al unui fost agent FBI,
care îl absolvă pe domnul Rothstein de orice vină.
- D-le avocat, înainte de a continua... - Vreau să se consemneze...
Aceasta comisie este pregătită să înainteze o moţiune care să
anuleze aplicaţia domnului Rothstein.
- Să anuleze? - Susţine cineva moţiunea?
- Domnule preşedinte, susţin moţiunea. - Votaţi moţiunea?
- Domnule Chairman. - Da.
- Da.
- S-a votat. Audierea a luat sfârşit. - Cred că glumiţi.
A luat sfârşit? Cum adică? Domnule senator, vă rog.
Domnule senator, mi-aţi promis o audiere.
Nici nu v-aţi uitat peste rapoartele FBI.
Când mi-aţi fost oaspete la hotelul Tangiers,
nu mi-aţi promis o audiere corectă?
Nu v-am fost niciodată oaspete.
Nu aţi fost niciodată oaspetele meu? Nu v-am făcut eu servicii?
Nu vă fac eu servicii de vreo 3 ori pe lună la Tangiers?
Aş vrea să răspund la asta.
Domnul Rothstein se comportă tipic acum. Minte!
O singură dată am fost în Tangiers, şi atunci la cina cu Barney Greenstein.
Eu nu eram la cina aia? Spuneţi-mi, nu eram eu la cina aia?
- Vă plimbaţi. - Am fost eu la cina aia?
- Dvs vă plimbaţi. - Am fost eu la cina aia?
Eraţi în...eraţi în...clădire.
Eram în clădire? Ştiţi prea bine că am fost la cina aia
şi mi-aţi promis o audiere corectă. Nu e aşa?
Măcar spuneţi-mi că am fost la cina aia. Măcar atât.
- Recunoaşteţi măcar atât! - Da, aţi fost.
Vă mulţumesc că nu m-aţi făcut mincinos. Nemernicule, nemer...
Bună dimineaţa. O audiere de rutină pentru o licenţă s-a transformat
într-un adevărat scandal ieri
când înflăcăratul şef de la cazinoul Tangiers, Sam "Ace" Rothstein...
De ce fugi, Bob?
...a acuzat oficialităţi din Comisia pentru Jocuri de Noroc de corupţie.
...mi-aţi promis când v-am servit la hotel. Mi-aţi cerut copii după chitanţe
ca să le puteţi deconta?
Într-o izbucnire care a fost precedată de neprimirea licenţei...
Vrăjeli! Vrăjeli!
...Rothstein a urmat câţiva membri uluiţi în hol
unde şi-a continuat discursul până când avocaţii şi prietenii săi
l-au convins să plece.
Aveţi un trecut şi eu am. Al meu nu e mai rău ca al dvs.
Dar credeţi că aveţi dreptul de a judeca pe alţii.
De mult suspectat că ar conduce Tangiers fără licenţă,
audierea de ieri a trebuit să determine dacă cineva cu un trecut ca Rothstein
este calificat să conducă un local de jocuri de noroc.
Ipocriţii dracu'!
- Ce dracu' o să facă acum? - Nu ştiu.
Ce să facă? Ştie că toţi tipii la care a ţipat sunt prieteni de-ai noştri.
Ce o fi păţit? De a făcut tot dezastrul ăsta?
Poate că ar trebui să îşi schimbe numele postului.
Nu ar fi cel mai bine, dar ce putem să facem?
Poate să conducă lucrurile cum vrea, numai să fie în linişte.
Să se ascundă sus în birou.
Să zică că e măturător, ceva... Nu îmi pasă.
Dar te rog, orice slujbă acceptă, asigură-te că e ceva liniştit.
ś Richard Strauss: Prelude from 2001: A Space Odyssey
Doamnelor şi domnilor, hotelul Tangiers vă prezintă
noul spectacol al lui Sam Rothstein,
Aces High.
Astă-seară, înregistrat de la noul Sports Book,
vă prezentăm premiera lui Aces High,
cu orchestra Sasha Semenoff.
Şi dansatorii lui Sam Rothstein.
Domnul Rothstein este un jucător profesionist şi un expert în fotbal.
Un om care vă va introduce în adevăratul Las Vegas ca nimeni altul.
Şi acum, doamnelor şi domnilor, noul responsabil cu spectacolele
de la hotelul-cazinou Tangiers,
domnul Sam Rothstein.
Bine aţi venit la spectacolul Sam Rothstein.
Suntem bucuroşi să vă fim gazde astă-seară.
Tânăra din stânga mea este Trudy,
dansatoarea principală din noul nostru spectacol din Paris.
Primul invitat de astă-seară
este Frankie Avalon.
Fiţi cu ochii pe el!
- Am o familie mare. - Câţi copii aveţi?
Păi, sunt foarte mândru să vă spun că am 8 copii.
- 8 copii. - Nu, nu, vă rog, vă rog.
Uimitor.
Nu e nimic uimitor, a fost plăcerea mea.
Ace, nu o face!
Oh, nu, nu! Oh, nu!
Oh, Iisuse!
Jonglează!
Să nu îl luăm pe comisarul Pat Webb prea în serios.
Recent l-am provocat la o dezbatere în acest spectacol, dar a refuzat.
"De ce îţi faci griji, Pat? Nu trebuie să îmi trimiţi întrebările dinainte.
"Poţi să întrebi ce vrei."
Dar de fapt, ce dracu' caută la televizor? Va fi toată noaptea,
strigând în gura mare că va ajunge cu procesul lui la Curtea Supremă.
Cred că chiar e nebun. Va merge la Washington cu asta?
A înnebunit de tot.
E păcat că există atâta ipocrizie. Unii oameni fac ce îi taie capul.
Alţi oameni trebuie să plătească cu vârf şi îndesat. Dar...asta e viaţa...
Andy, mergi să te întâlneşti cu el. Spune-i că poate e vremea să se retragă.
În primul rând, ce au făcut ei a fost absolut neconstituţional.
Eram pe listă să fim audiaţi de Curtea Supremă a Statelor Unite.
Pe tipii ăştia îi doare undeva de Curtea Supremă. Vor să te retragi.
Să mă retrag? Andy, nu se poate să vorbeşti serios.
Cum să mă retrag? Nu vezi ce se întâmplă?
Nu vezi ce e în joc?
Bătrânul a zis că poate şi prietenul tău ar trebui să renunţe.
Şi când bătrânul zice "poate", asta e ca o bulă papală.
Nu numai că trebuie să renunţi, trebuie să fugi.
Problema e că de fiecare dată când apare numele meu în ziare
apare şi al lui Nicky.
Cum dracu' să ajute asta?
A atras atenţia asupra noastră.
Poliţia a cooperat.
Dar el i-a ofticat încât nimeni nu mai poate să facă ceva. Ce zici de asta?
- Ce propui? - Nu ştiu. Nu ascultă de mine.
Poate ar trebui să dispară o vreme. Să îşi ia o vacanţă. Ar fi aşa rău?
Ăştia nu îl trimit pe Nicky nicăieri.
Dacă ar lua o pauză ar da tuturor timp de manevre.
Aş uita de manevre. M-aş căra.
Nu pot face asta.
Bineînţeles, cum a ajuns Andy acasă, Nicky a aflat despre discuţia noastră.
A doua zi devreme mă sună.
Minunat. Ştii, trebuie să merg la cumpărături, vrei să vii?
Să primeşti telefon de la Nicky nu era lejer.
Nici codurile nu mai mergeau. Aşa că am inventat el altceva.
Dacă un telefon e ascultat, FBI poate asculta doar dacă
are de-a face cu activităţi criminale.
Aşa că la convorbiri de rutină trebuie să închidă după câteva minute.
Da, mi-am luxat cotul.
- Da. - Vino la 3:00.
- La Caesar's? - 100 metri mai jos.
- De ce? - Nu mai pune atâtea întrebări. Vino!
Suzy Cream Cheese are exact aceleaşi haine.
Am văzut eu ceva. Ceva foarte mişto.
Gata, a ieşit. Sunt furnica. Unitatea maron.
Şi e cu gorila aia. Cred că e Frankie.
Nicky pleca înaintea mea
pentru că nu îi era aşa uşor să se deplaseze.
...a plecat repede...
Nicky nu putea nici să iasă la o plimbare fără să schimbe
de cel puţin 6 ori maşina
până să piardă "codiţa".
Din cauza avioanelor trebuia să aibă garaje sub pământ.
Întâlnirile din mijlocul deşertului mă cam înfricoşează.
E un loc înfricoşător.
Ştiam bineînţeles despre gropile din deşert.
Şi oriunde mă uitam putea fi o groapă.
Bineînţeles şansele de a mă întoarce viu după o întâlnire cu Nicky erau de 99%.
Dar de data asta, când l-am auzit zicând "100 metri mai jos"
mi-am dat şanse de 50%.
Ce dracu' îţi veni de ai pus oamenii să mă vorbească pe la spate?
- Ce oameni? - Ce credeai, că nu o să aflu?
Nici nu ştiu despre ce vorbeşti.
Ziceai că eu atrag atenţia asupra ta?
Trebuie să ascult oamenii pentru că tu eşti un rahat nenorocit?
Îmi dai tu mie ordin să mă las? Mai bine strânge-ţi armata, amice...
Nimeni nu ţi-a ordonat nimic.
I-am zis lui Andy Stone că atragi atenţia şi că asta e o problemă.
- Vrei să mă car din propriul meu oraş? - Da. Am spus...
Lasă porcăriile să se calmeze ca să îmi pot conduce cazinoul.
Dacă se întâmpla ceva cu cazinoul, eu o păţesc. Nu tu. Eu.
Nu ştiu dacă conştientizezi că ai cazinoul pentru că am vrut eu.
Eu contez aici. Nu cluburile tale country sau emisiunile TV!
Şi apropo, ce dracu' cauţi la televizor?
Primesc telefoane de acasă zilnic. Ăia cred că ai luat-o razna de tot.
Sunt la televizor pentru că trebuie să stau prin cazinou. Înţelegi.
Puteai să fii responsabil cu mâncare şi băuturi fără să apari la televizor.
- Ai vrut să apari la televizor! - Da, am vrut.
Aşa am un for. Pot să lupt pentru ceva.
Sunt cunoscut. Oamenii mă văd. Acum ei ştiu că nu pot
să îşi facă de cap cu mine ca atunci când aş fi fost un necunoscut.
Te faci de râs.
Eu? Nici nu aş fi în situaţia asta dacă nu ai fi fost tu.
De fiecare data când cunosc pe cineva, întrebarea este: "te cunosc?"
Sigur, acum vrei să dai vina pentru licenţă pe mine.
Nu, Nicky.
Când m-ai întrebat dacă poţi să te muţi aici,
ce ţi-am zis? Mai ţii minte?
- Ia stai un pic. - Tu mai ţii minte ce ţi-am spus?
Ţi-am cerut eu voie? Când dracu' ţi-am cerut eu voie să vin aici?
- Bagă-ţi asta în cap... - Niciodată...?
...jidan împuţit! Exişti aici datorită mie, ăsta e singurul motiv.
Fără mine, tu...
...toţi mafioţii de mai sunt pe aici vor vrea
să îţi căsăpească curul de jidan.
Atunci ce o să faci? Ai fost avertizat.
Nu mai vorbi despre mine aşa din nou, nemernicule!
ś Devo: Whip It
ś Crack that whip
ś Give the past the slip...
Hei, avem oaspeţi.
ś When a problem comes along
ś You must whip it quick Before the cream sits out too long...
Ai văzut? Jidan tâmpit.
Am crescut împreună şi acum se poartă de parcă nu m-ar cunoaşte.
Ştiu că trebuie să ne evităm, dar există alte feluri de a o face.
Dă-l dracu'!
- Pentru Abraham Lincoln. - Pentru el.
- Nu lăsa chestia asta să te enerveze. - Pare că mă enervează?
De ce să îmi pese?
Tâmpitul de Oscar, la fel.
Toţi nenorociţii de bani pe care i-am dat. Nemernicul.
Nu aruncă nici măcar o privire încoace! Ce dracu' o avea?
- Cretinii de evrei sunt uniţi, nu? - Se distrează şi ei.
Aşa şi noi.
- Da? - Sam, avem o problemă.
- Ce s-a întâmplat? - Ăla mic.
Nu i-a spus nimeni că nu mai are voie în cazinou
aşa că ne-am întors privirile şi ne-am prefăcut că nu îl cunoaştem.
E la masa de 21 şi pierde.
Pierde. A pierdut deja vreo 10.000 $.
- Acum chiar că s-a enervat. - Oh, nu.
- Vrea 50.000. - Dă-i 10. Asta e tot. Cobor acum.
- O să fie 10.000. - 10.000? Nu, nu, nu.
50.000. Am spus 50! 50.000!
Du-te şi ia-i. Nu îmi pasă de unde îi scoţi.
Nenorociţii, iau dar nu mai dau şi înapoi.
Cum dracu' poţi să mai rânjeşti? Cum dracu' poţi să mai rânjeşti?
Nu ştii cât am pierdut? Nu îţi pasă?
Da. Dă-ţi o palmă peste gură!
Ia uite ce frumuseţe mi-au trimis!
Sherbert te-a trimis să mă jefuieşti şi tu acum?
I-ai jefuit pe toţi astă-seară? Ai bătut clienţii?
Ia zi tâmpitule? Dă-mi carte!
Ia porcăria asta şi bagăţi-o în cur!
Dă-mi altă carte!
Ia-o şi pe asta şi bag-o în cur lu' soră-ta! Dă-mi carte!
Aşa, uită-te la el.
Dacă ai avea ceva curaj, te-ai întreţine furând.
Dă-mi carte! La ce dracu' te tot uiţi la el? Nenoro...
Pe dracu'! 20 de poze la rând! Dă-mi carte!
E aici.
Ar trebui să plăteşti la fel de repede precum iei.
Ce faci aici? Trebuie să te cari de aici.
Sam, spune-i jidanului ăla împuţit să îmi plătească banii ăia.
Acultă, am venit să te ajut. Ce ai păţit? O să ne îngropi pe amândoi.
Doar dă-mi banii, dă-mi banii aia odată, Sammy.
Bine, îţi dau 10. Pe urmă te cari până apar poliţiştii.
10 şi gata.
La ce te chiorăşti jidan chelios?
- Hai, hai, să ne cărăm de aici. - Tot o să te prind, nenorocitule.
Cum să ne cărăm? Acum că îmi vin banii? Împarte!
Ştiu. Totul e altfel acum. Vorbiţi despre un divorţ.
Cereţi despăgubiri, pensie şi acum şi custodie.
Vreau ce ar obţine orice femeie divorţată.
E trează doar vreo două ore pe zi.
De obicei de la 11:00 dimineaţa la 1:00 după-amiaza.
Dacă îi dau banii şi bijuteriile, o să le bea într-un an.
Ce o să faci după aia? O să te întorci la mine. Înapoi la mine.
Sau o să găseşti altă scuză...
Am avut o înţelegere. Îţi aduci aminte?
A spus că dacă nu o să meargă lucrurile între noi o să pot pleca cu tot ce am.
Uită-te la mine. Uită-te în ochii mei.
Mă ştii.
Vezi ceva care să te facă să crezi
că aş putea lăsa pe cineva în starea ta să îmi ia copilul?
Vezi?
Ştii că nu se va întâmpla.
Şi după atâta vreme,
şi după cât de mult am încercat, oricât de mult aş fi vrut,
nu am putut-o înţelege.
Nu am putut-o face să mă iubească.
Mereu am crezut că ar fi trebuit să aleagă
toţi banii, fiind cineva pentru prima oară în viaţă având o casă, un copil.
Dar nu asta s-a întâmplat. Nu aşa au mers lucrurile.
- Totul e în regulă? - Adică, ce puteam face?
Şi după o vreme, luam doar pauze unul de celălalt. Mici separări.
Cam atunci ţin minte că Ginger a dus-o pe Amy în Beverly Hills.
Vroia să stea o săptămână la cumpărături.
Da, domnule Rothstein?
Centrala, cu hotelul Beverly din Beverly Hills, vă rog!
- Alo? Beverly Hotel. - Cu doamna Sam Rothstein, vă rog!
Îmi pare rău. Domnul şi doamna Rothstein au plecat deja.
Domnul şi doamna Rothstein?
Hei, semeni cu Dale Evans.
- Da, amândoi au plecat. - Mulţumesc.
Alo! Da.
Nevasta mea e cu un vechi prieten în LA.
Un gunoi, un tip Lester Diamond.
Fiica mea e cu ei şi cred că vor să o răpească. Puteţi trimite pe cineva?
O să ne ocupăm.
- Avem un număr de telefon şi o adresă. - Alo?
- Tu eşti Lester?
- Cine e? - Sunt Sam Rothstein.
Vreau să vorbesc cu Ginger. Dă-o la telefon!
Nu e aici, Sam.
Lester, ascultă-mă cu atenţie, vreau să vorbesc cu Ginger.
Îmi vreau fata înapoi. Vreau să mi-o trimiteţi cu avionul numaidecât.
- Ştiu că e acolo, nu vă prostiţi. - Sam, eu nu aş face asta.
Nu ar trebui să faci asta.
- Înţelegi? Dă-mi-o la telefon! - Sam, nu ştiu unde e, bine?
Deci...ascultă... pot să te sun eu în câteva minute?
702-472-1862.
- 1862. Bine, te sun eu imediat. - Imediat.
- Imediat! - Bine.
La dracu'! Bine, am câştigat câteva minute.
Vrei să te întorci la nemernicul ăla?
Bine, deci ai cât? 2.000.000 în cutia aia?
Hei, ai un minut? Hei! Are 2 milioane în cutia aia, am dreptate?
Bine. Îi laşi lui bijuteriile.
Luăm banii şi singurul lucru de care îi pasă. Bine? Pe ea.
Plecăm în Europa, îţi vopseşti părul.
Nu vreau să mergem în Europa. Vreau să văd "Omul Elefant".
Plecăm în Europa. Lasă-i pe cei mari să vorbească. Îţi vopseşti părul.
O să faci şi chirurgie plastică cum ne-am înţeles. Bine?
Eşti maică-sa. Cât crezi că va plăti să îşi ia fiica înapoi?
- Nu vreau să merg în Europa. - Taci din gură!
Ştii de unde moşteneşte asta?
- Taci tu! - Vrei să vin acolo să te plesnesc?
Nu mă lua cu porcăriile astea!
Asta a fost mereu un vis, dar acum plecăm.
- Lester, te-a sunat aici. - Corect. El era la telefon.
Te-a sunat chiar aici.
- Tocmai am vorbit cu el. - Aşa că ştie unde eşti.
Asta înseamnă că a şi trimis nişte tipi încoace.
Ba înseamnă că aşteaptă ca prostul să îl sun eu.
Stă şi păzeşte telefonul şi aşteaptă să îl suni.
Ce crezi că o să facem? Probabil că are deja nişte tipi în faţa casei.
- E o porcărie, o porcărie! - Ia-ţi geanta, să mergem!
- Ce porcărie? Acum vrei să discutăm? - Gata, ai terminat cu cicălitul?
Hai, hai, intră în maşină! Dă-i drumul!
Linişteşte-te! Nimeni nu omoară pe nimeni.
- Cred că o să mă omoare. - Linişteşte-te!
Sună-mă aici într-o oră. Să văd ce pot face.
Te sun într-o oră la numărul ăsta, iar tu o să fii acolo, da?
O să fiu. Ascultă, să nu faci prostii, bine? Te simţi bine? Bine.
Pa.
- Potoliţi-vă! Potoliţi-vă, am spus! - Ea a început!
Ea a început totul. Eu doar stau aici. Treci în maşină. Nu o să conduci.
Să nu îţi treacă prin cap că o să conduci. Eu o să conduc.
- Nu o să conduc cu o nebună. - Mă înnebuneşti!
Treci alături! Şi o să o trimit pe asta mică în Bolivia într-o cutie!
Gin...
ś Fleetwood Mac: Go Your Own Way
ś ...your own way
ś Go your own way
ś Tell me why
ś Everything turned...
Ginger m-a sunat.
Da?
- Doar îţi zic că m-a sunat. - Ce a vrut?
Îi era frică să te sune.
E cu gunoiul ăla din nou, au luat-o pe Amy.
De-aia şi sunt aici. Vrea să se întoarcă, dar îi e frică că o omori.
Vor să îmi răpească fata. Ce vrei?
Ştiu. De ce nu ai venit la mine?
Adică, astea sunt probleme de familie, nu afaceri.
Tu suni acasă. Picăm prost acolo. Înţelegi ce vreau să zic?
Înapoi şi înainte, asta şi asta.
Între timp, ea a plecat. Am dreptate?
Ce mă fac cu femeia asta?
Mă înnebuneşte de-a binelea.
Cred că dacă o asiguri că totul va fi bine, se va întoarce.
Mă înnebuneşte.
Odată ce a venit înapoi, te mai gândeşti. Aşteaptă să iei fata înapoi.
Ea vrea să se întoarcă. Asta e principala chestie.
Îţi vrei fata înapoi, nu?
Alo.
Bună, eu sunt. Exact cu cine voiai să vorbeşti, nu?
Ascultă, nu o să te întreb unde eşti...
Te rog, urc-o pe Amy într-un avion, orice avion, trimite-o înapoi, acum.
- Te rog. Asta e tot ce îţi cer. - Vrei să...
Adică, nu cred că ar trebui să meargă singură.
- Ce vrei să zici? - Vreau să zic că...
Crezi că dacă... Crezi că dacă m-aş întoarce...
Crezi că m-ai putea ierta?
Nu ştiu. Trebuie să îţi spun, nu ştiu.
Înţeleg.
Ştiu că am dat greş.
Dar banii? Unde e cutia?
Trebuie să recunosc că am făcut nişte greşeli şi am cheltuit ceva bani.
- Cam cât? - Destul de serios.
- Cât de serios? - Sub 25.
- Sub 25.000? - Da.
- Restul de 2.000.000 e tot acolo? - Da, e tot acolo.
Bine, nu e cine ştie ce. E în regulă.
Şi-a luat cei 25.
Cu asta mă pot împăca. Cu mai mult, nu aş putea.
Bine.
În regulă, în regulă, unde eşti? Trimit un avion acum după tine.
Bună, Sam.
- Deci ce ai făcut cu ei? - Cu ce?
Tu...
Cu banii.
Avea nevoie de nişte haine.
25.000 pentru haine?
A mai vrut şi un ceas.
25.000 pentru haine şi ceas?
- Bună seara, doamnă, pe aici. - Gino.
Partea bună a fost că am luat-o pe Amy înapoi.
Aşa că am mers acasă, am cerut menajerei să rămână,
am pus-o pe fată în pat,
m-am calmat, şi am ieşit să mâncăm.
Am încercat să păstrez lucrurile calme şi civilizate, ştii...
...dar, hei, 25.000 pentru 3 costume?
Nu prea are sens.
În primul rând, nu o să poarte ăla costume de mii de dolari.
Să zicem că totuşi, deşi nu cred.
Cum o să îţi faci 25 de costume în 3 zile?
Adică, aşa repede?
Nici eu nu mi le fac aşa repede, şi plătesc de 2 ori mai mult.
- I-am cumpărat şi un ceas. - Da.
Dar chiar dacă i-ai cumpărat un ceas bun, care credea el că e bun...
De unde dracu' să ştie el ce e un ceas bun?
- Deci, să zicem, 5, 10, 12 mii... - Da.
Maxim, care e imposibil, pentru el.
Plus maxim 3 costume, 1.000 bucata. Deci cât ne mai rămâne?
- În jur de 10.000? - Vrei să te opreşti, Sam?
- Încerc să îmi dau seama. - Nu ai de ce să îţi dai seama.
Sunt acasă, o să rezolvăm.
Am mai auzit eu asta... "O să rezolvăm."
Crezi că venind acasă,
după ce am trecut prin povestea asta cu Amy, îmi faci vreo favoare?
Deci, socotind şi ceasul, încă vreo 4.000...
...şi cheltuielile din week-end,
în care cred că te-ai distrat.
Ştiu că el s-a distrat. Asta e sigur.
Ştiu că tâmpitul ăla cu siguranţă s-a distrat.
Pe banii mei.
Puteai să te şi culci cu el, ceea ce probabil ai şi făcut.
Te uiţi într-un anume fel la mine.
Îţi dau lacrimile, nu?
Eşti supărată. Eşti o actriţă bună, ştiai asta?
A dracului de bună actriţă. Poţi să obţii aşa milă de la oameni, ştii?
Nu sunt prost, înţelegi?
Tu ai crezut mereu că sunt, dar nu sunt, şi nici fraier nu sunt.
Peştele ăla nenorocit!
Norocul lui că nu l-am omorât de data asta.
Norocul lui că mai trăieşte.
Dacă ai fi rămas cu Amy,
şi ai fi fugit, el cred că ar fi fost mort acum.
Amândoi cred că aţi fi morţi. Morţi.
Nu mai pot trăi în felul ăsta.
Nu, nu e drept, nu e corect.
Ce vrei să...?
D... Bineînţeles. Da.
Nu vine acasă noaptea. Care o fi treaba? Plec...
Ascultă, nu mai suport. De ce să mai suport? Nu aşa ne-am înţeles.
Se poartă de parcă numai eu aş fi avut un trecut dubios.
Nu o să mă lase să trăiesc cum vreau eu. Pai, da, am încercat.
Normal că am încercat. De ce dracu' crezi că m-am întors?
Nu, vreau să fie mort.
Da, vreau să moară. M-am săturat.
Deci eşti cu mine în povestea asta?
Vrei să scapi de mine? Iată-mă!
Hai, scapă de mine!
- Alo? - Da, vreau!
Te urăsc, nu mai suport!
Da, vreau să te omor. Te urăsc de moarte.
Mă urăşti de moarte?
- M-am săturat să tot fiu cu tine! - Vreau să vii cu mine acum.
Vino cu mine, vino cu mine!
Vreau să pleci, vreau să pleci de aici! Vreau să pleci!
- Nu! - Vreau să pleci de aici!
- Ia-ţi geanta şi cară-te de aici! - Plec, dar îmi vreau banii acum!
- O să îţi primeşti banii, nu te teme. - Înţelegerea ia sfârşit.
- Nu zău? - Şi încă îmi mai vreau banii.
Îmi trebuie nişte bani acum, nu mă poţi arunca în stradă.
M-ai minţit de când te-am cunoscut. Nici măcar nu m-ai iubit.
Îmi trebuie ochi în ceafă cu tine, căţea nenorocită!
Cum să te iubesc? Te porţi cu mine de parcă aş fi căţeaua ta!
- Eşti mai josnică decât o căţea! - Du-te dracu'!
Ţine! Ţine! Ajung banii ăştia?
Îţi ajung pentru 2 zile? Ia-i!
Căţea lacomă! Ia dracu' banii!
Mă duc la bancă şi îmi iau şi bijuteriile!
Bine. Se deschide la 9:00. Să fii acolo.
Şi să nu îţi trimiţi prietenii să mă oprească, vorbesc serios.
Îţi garantez că nu te va opri nimeni.
Scapi de mine cu o nenorocită de geantă.
Vino mâine şi ia-ţi şi restul.
- Acum cară-te! - Bine!
- O iau pe Amy. - Ba nu o iei.
Ba o iau. O trezesc chiar acum.
Eşti drogată, dependentă. Cară-te de aici!
- Ba nu sunt, e şi fiica mea. - Cară-te de aici!
Trimite-le avocaţilor mei o scrisoare, fir-ai a dracu'!
Nu scapi tu aşa! Nu o să mă furi tu pe mine!
Cretinule!
Chestia haioasă era că după toate astea, tot nu voiam să plece.
Era mama fetei mele, o iubeam.
Iar mai târziu, mi-am dat seama că nu vreau să îi dau banii,
pentru că dacă i-aş fi dat,
ştiam că nu aveam să o mai văd.
Oh.
O zi bună la şcoală, bine? Bine? Bine, îngeraş.
Bine.
De acum încolo trebuie să ştiu mereu unde sunteţi tu şi cu Amy.
Iată un pager.
Vreau să îl porţi mereu.
E foarte uşor.
Ca să te sun oricând trebuie.
Bine?
Ce trebuie să faci? Ce vrei să faci?
Vrei să rămâi aşa cum eşti? Nu poţi face asta.
Ascultă, când 2 oameni nu se înţeleg, la un moment dat trebuie să pună punct.
Nu e treaba mea, dar asta cred că trebuie să faci.
Ai dreptate. Ştiu.
- Eu doar... - Ce? Ce?
- Nimic. - Ce voiai să spui?
- Eu nu... - Zi-mi ce vroiai să zici!
- Da? - Da.
Mă gândeam că poate ştii pe cineva de la bancă...
...care să mă ajute să îmi scot bijuteriile.
Sunt o groază de bani acolo.
Aş plăti oricui m-ar ajuta să îmi scot banii.
- Dă-mi ceva timp să mă gândesc. - Bine.
Să vedem pe cine am. Trebuie să fie cineva în care să am încredere, ştii?
Da, pentru că ştii că nu îmi va da niciodată bijuteriile.
Are cheia aşa bine ascunsă, cred că o ţine în cur.
Ai dreptate, aşa e Sammy.
Cred că acolo o are.
E aşa norocos, puteam să îl îngrop.
Eu puteam să fi plecat în Europa cu fata.
Atunci m-ar fi urmărit şi m-ar fi ucis.
Nu, nu el. Eu aş fi făcut-o.
- Şi ar fi avut şi dreptate. Serios. - Haide!
Nu iei copilul unui tip şi dispari aşa cu el.
Nu am făcut aşa.
Adică, am făcut, dar apoi am făcut exact ce mi-a zis, m-am întors.
Aşa e, ai dreptate. Te-ai întors, îmi place asta.
Asta îmi place la tine, faci mereu ce trebuie.
- Am făcut ce m-ai spus. - Da, aşa e.
Pentru că mereu îmi spui să fac lucrul care trebuie.
Da.
S-a cam distrus acolo, nu?
- Absolut. - Totul i s-a urcat la cap.
- Da. - S-a schimbat.
Ai dreptate, nu mai e aceeaşi persoană.
Nu, nu mai e.
- Cine dracu s-o crede? - Chiar aşa.
Mă urăşte. Mă urăşte de moarte.
Haide, haide, eşti o dură. Poţi să rezişti.
- Nu plânge. - Nu sunt aşa dură cum mă crezi tu.
Ba da, eşti.
Nu sunt şi mă sperie de moarte. Nu ştiu niciodată ce are de gând să facă.
Haide!
- Nu fi speriată! - Am nevoie de ajutor.
Am nevoie de ajutor.
Trebuie să mă ajuţi.
Îmi trebuie un nou sponsor, Nicky.
Îmi trebuie un nou sponsor.
- Asta cauţi? - Da.
- Un sponsor? - Da.
Bine, nu îţi face griji.
Nimeni nu îşi va bate joc de tine.
- O să am grijă de tine. Da, o să am. - Ai grijă de mine.
- Asta vrei, nu e aşa? - Mulţumesc, da.
Asta vrei, da?
ś The Velvetones: Glory Of Love
O vezi? Aia e nevasta lui Ace.
ś Why you fool
ś You poor, sad, worthless, foolish fool...
Fantastic.
ś For the hard years I have suffered
ś Till things broke your way...
E minunat pentru şefu'.
ś ...that says we must part
ś I am tearing it to pieces The way you tore up my heart
ś I smile when you kiss me And I thrill at your touch
ś My only sin was I loved you
ś Much too much
- Bună. - Bună.
- Nu ai răspuns la pager. - L-am aruncat.
- L-ai aruncat? - Am încercat să îl păstrez.
Ştiu că vrei să îl păstrez,
dar conduc pe autostradă şi porcăria începe: beep, beep, beep, beep, beep!
Sunt într-un restaurant, e jenant. Nu vreau să îl mai port.
- Unde e Amy? - Am dus-o la culcare.
Oh. Ţi-am luat ţigările.
Oscar vrea să îl suni.
- Deci cu cine ai fost la prânz? - Cu Jennifer.
- Unde aţi fost? - La Riviera.
Ce aţi servit?
- Eu o salată. - Şi Jennifer?
Şi ea la fel.
Bine.
Vreau să o suni pe Jennifer, şi vreau să o întrebi ce aţi mâncat la prânz.
Şi eu o să ascult la telefonul celălalt.
- De ce vrei să facem asta? - Ştii de ce vreau să o faci.
- Doar fă-o! - Bine.
Stai să îmi iau castronul pentru chestia mea.
Sună ocupat. Nu e nimeni acolo.
- Alo. - Alo Jennifer. Sunt Sam.
Bine, nu am luat prânzul cu Jennifer.
Cu cine ai fost?
Am fost cu cineva.
Ştiu că ai fost cu cineva. Cine?
Sper numai să nu fie cine cred eu că ar putea fi.
Sper să nu fie acela.
Ştiam că şi-a pus-o cu alţii.
Ea a făcut ce a făcut iar eu am făcut ce a trebuit să fac.
Dar, Iisuse, Nicky a fost cel mai nasol lucru pe care îl putea face.
Dacă nu se va opri?
Ne poate omorî pe amândoi.
Pot să îl fac eu să dea înapoi.
Era foarte convingătoare când vroia.
Şi aşa l-a făcut să dea înapoi.
Hei, Ginger,
nu uita, în caz de provocare,
dacă întreabă ceva, neagă totul.
Înţelegi? Nu vreau să aducă scandal acasă.
Asta ar putea provoca o problemă serioasă.
Trebuie să ai grijă. Nu e prost, înţelegi? Ai auzit ce am zis, da?
Ştiu, nu trebuie să îmi spui. Ce? Crezi că sunt proastă?
Dacă cred că eşti proastă? Nu.
Cred că eşti frumoasă... dar trebuie să plec.
La vremea asta Nicky stricase lucrurile pe stradă aşa rău
că de fiecare dată când Marino se ducea acasă,
pacheţele erau din ce în ce mai mici.
A ajuns în punctul că atunci când intra,
nu ştia dacă va fi sărutat sau omorât.
Frankie, vreau să te întreb ceva. Este ceva personal.
Dar vreau să îmi spui adevărul.
Desigur, Remo.
Vreau să îmi spui adevărul.
Eu mereu spun adevărul, Remo.
Frankie... Ăla mic...nu cumva i-o pune nevestei evreului?
Că dacă aşa e, avem o problemă.
Ce era să zic? Ştiam că dacă dădeam răspunsul greşit,
Nicky, Ginger, Ace, toţi ar fi putut fi omorâţi.
Pentru că e o chestie cu bătrânii ăştia.
Nu le place să se încurce nimeni cu nevasta cuiva.
Nu dă bine la afaceri.
Aşa că am minţit, chiar dacă ştiam că minţindu-l pe Gaggi...
...puteam şi eu fi omorât.
- Nu, eu nu am mai văzut aşa ceva. - Eşti sigur?
Absolut.
Remo, treburile s-au stricat rău de tot acolo, ştii.
Ştiu. De aia şi întreb.
Vezi, principala problemă e Nicky.
Vreau să ştiu dacă se descurcă, dacă e bine.
E bine. E în regulă.
Îţi cer, Frankie, să îl urmăreşti pe Nicky.
- Fă-o pentru mine. - Nici o problemă.
Nu aş vrea să pun nimic în pericol pentru prietenii noştri. Înţelegi?
- Înţeleg. - Bun.
- Frankie, eşti un băiat bun. - Mersi, Remo.
În timpul ăsta, Nicky şi gaşca lui decăzuseră de tot.
Vegas-ul îl făcuse praf.
Alcoolul, drogurile, femeile.
Adică, devenise neglijent. Pur şi simplu nu mai era acelaşi Nicky.
- Cred că ai băut prea mult. - Du-te dracu'!
Într-o noapte a trebuit să îl lovească pe un tip de 3 ori înainte de a cădea.
Pe vremuri, Nicky l-ar fi doborât din prima. Adaugă asta peste toate...
Poate că Vegas-ul ne venise la toţi de hac.
Gaşca l-a urmat la vale.
Jumătate din zi erau sub influenţa cocainei.
Au început să facă numai prostii. Cel mai rău ajunsese Blue.
- Hei, ce vreţi? - Poliţia! Rămâneţi în maşină!
Nu a ştiut niciodată când să tacă din gură.
- Aruncă arma! - Duceţi-vă dracu'!
Poliţiştii l-au împuşcat pe Blue pentru că au crezut că
sandvişul lui era o armă.
Puteau să fi avut dreptate, dar cine ştie?
Hristoase! Ce armă? Are un nenorocit de sandviş!
Ce vrei? Era în negru. În negru! E staniol, seamănă cu o armă!
Imbecil nenorocit. O să completez formulare două luni!
Ce ne facem?
- Îmi pare rău! - Nenorocitule!
Ca să se răzbune, gaşca lui Nicky s-a drogat într-o seară
şi a început să împuşte casele poliţiştilor.
Se ajunsese de nu se mai putea vorbi în Gold Rush
pentru că FBI pusese microfoane.
Iar când vorbeau afară, trebuiau să îşi acopere gurile...
- La dracu', iar îşi acoperă gurile! - Pentru că FBI avea cititori de buze.
Nicky a aflat de la un tip care îi datora bani.
Iar m-a întrebat despre tine şi nevasta evreului.
Mergi, mergi, mergi! Şi ce i-ai zis?
Iar m-a întrebat despre tine şi nevasta evreului.
Da? Şi ce i-ai zis?
I-am spus că nu ştiu nimic.
Jiggs şi Tony Gorilla au spus că dacă ai făcut ceva, eşti mort.
Crezi că se duce acasă să mă vorbească pe la spate?
Nu, ai fi aflat tu ceva.
- Şi ce l-ar opri? - Ştiu, ştiu.
Nu mai am încredere în el, dar ei nu ar fi de acord cu nimic, ştii?
Da, dar tot întreabă.
Bineînţeles că întreabă. Idiotul le câştigă bani.
Ceva îmi spune că o să pornească un război sau ceva.
Încă nu sunt sigur, dar ştii ce vreau să faci?
- Cine e ăsta? Cine e ăsta? - Nimeni.
Ştii ce vreau să faci?
Ia doi tipi să sape o groapă în deşert, apoi pune-i să îţi arate unde e.
- Angelo şi Buster. - Da, dar încă nu sunt sigur.
O vor face.
Când sunt gata o să vă zic.
Du-te şi întâlneşte-te cu evreul, şi ai grijă să dispară problemele.
Numai să îmi spui. Dar să fii gata. Ştii despre ce vorbesc?
Am spus eu să faci ceva deocamdată?
Am spus că nu sunt sigur. O să îţi spun. Vreau să mă mai gândesc.
Unde sunt tâmpiţii aia? Dominick a zis că sunt în hotel?
Acolo sau la bancă. Nu ştiu, peste tot poate.
ś Devo: I Can't Get No, Satisfaction
ś I can't get no
ś Satisfaction
ś I can't get me no...
ś And I try and I try
ś I can't get no
ś I can't get me no...
Vin imediat, o să vin imediat.
Rudy. Dacă primesc vreun mesaj, îl dai domnului Sherbert.
O să vin imediat.
- Sigur, domnule Rothstein. - Mă duc acasă un pic. Vin imediat.
A plecat acasă.
Oh, da?
Hei!
Hei! Ginger!
Ajutor, tati!
- Amy? Amy, deschide uşa! - Nu pot, sunt legată!
- Tati! - Ce s-a întâmplat?
- Cine te-a legat? - Mama.
O să iau un cuţit şi o să te dezleg, bine?
Nu, te rog, te rog!
E în regulă, tati se întoarce numaidecât.
- Când s-a întâmplat asta dragă? - Nu ştiu.
Când te-a legat maică-ta? Când a plecat?
- Nu ştiu. - Oh.
- Alo. - Sammy.
- Da, cine e? Nick? - Da, eşti bine?
Nu, nu sunt bine. De unde ai ştiut că sunt aici?
Vroiam doar să vorbesc cu tine.
Ginger a dispărut. A legat-o pe Amy şi a încuiat-o în cameră.
Trebuie să o găsesc. Nu ştiu unde e.
Bine, ascultă, Ginger e aici la Leaning Tower cu mine.
E acolo cu tine? E acolo cu tine?
- Da, e aici. - Vin imediat!
Bine.
- Vine încoace. - Nemaipomenit.
Ace, ascultă, să nu faci o scenă, bine?
- Vreau doar să vorbesc cu nenorocita. - Nu a ştiut la cine să apeleze.
Nu ştia încotro să o ia. Încearcă să îşi salveze căsnicia.
Nicky, vreau să vorbesc cu căţeaua naibii...
Hei. Fii drăguţ, calm.
Fii drăguţ, să nu te prosteşti.
- Bună, Sam. - Ţi-ai pierdut minţile?
Legi fata şi încui uşa? Ţi-ai pierdut minţile?
Fata noastră. Ţi-ai pierdut minţile?
Nu a durat mult, bona nu era acolo.
Ar trebui să te trimit la spitalul de nebuni. Dacă mai faci asta, o să...
Ieşeam doar pentru puţin. Ar fi trebuit să...
Adormise. Mă întorceam imediat până se trezea.
Ascultă, tâmpito, ascultă-mă!
- Du-te dracu'! - Să îţi spun ceva.
Ascultă-mă, ascultă-mă cu atenţie! Dacă o mai atingi vreodată,
dacă mai faci vreodată aşa ceva, te omor, pur şi simplu.
- Mă auzi? Te omor, pur şi simplu. - De ce nu îmi dai drumul, Sam?
- Târfă nenorocită! - Semnez orice vrei tu.
Vreau doar cheia de la bijuterii şi să mă laşi să plec.
- Îţi vrei bijuteriile? - Vreau să mă laşi să plec.
Şi să te las să mă faci de râs, purcea? Să mă faci de râs?
Ridică-te şi fii o mamă. Treci în maşină şi du-te acasă imediat.
Ridică-te şi treci în...
Ridică-te, ridică-te!
- Nu aş face asta în locul tău. - Ridică-te! Ridică-te!
Ridică-te! Ridică-te! Treci dracu'...
Mă ameninţi? Aici te omor! Ridică-te şi du-te acasă!
- Mă duc, mă duc! - Neno...
Acum îţi trebuie aprobarea lui să te duci acasă?
Şi ce?
Cine dracu' ţi-a supt-o în parcare înainte de a intra?
Mă scârbeşti, nenorocito...
- Odată târfă, mereu târfă. - Oh, du-te dracu'!
Du-te dracu', Sam Rothstein! Du-te dracu'!
ś Devo: I Can't Get No, Satisfaction
Da, cu Billy Sherbert, vă rog. Daţi-mi-l!
Cine e?
Billy, ascultă! O să îţi explic mai târziu. Ai o armă în casă?
- Adu-o imediat. - Ia-o uşor, o să o fac.
Bine.
Las-o unde e!
Unde e? La dracu', vreau să moară nenorocitul de evreu!
Calmează-te!
Ascunde-i maşina în spate!
Nu trebuie să ascundem maşina, deja ştie.
Ce ţi-am zis? Dacă se duce acasă şi face scandal?
Trebuie să ştiu exact ce ai zis. Spune-mi ce ai zis.
Eu? Nu am zis nimic. Am spus "nu, nu, nu".
La orice a zis el, eu am zis nu.
Ţi-am spus că e al dracu' de periculos.
Am spus, "Ginger, e o situaţie periculoasă, ai grijă!".
Dacă e aşa periculos, atunci de ce nu îl omori?
Nu o să îl omor, taci dracu' din gură!
- Omoară-l şi termină dracu' odată! - Nu mai face pe deşteapta!
Îl ştiu pe tip de 35 de ani şi o să îl omor pentru tine?
Cretinul.
- Ştiam eu, ştiam eu. - Cum rămâne cu banii mei?
Cum să îţi fac rost de bani acum?
Crezi că o să îţi dea banii? Ai înnebunit?
- Uite ce i-ai făcut tipului ăsta! - Ce?
Dacă ai fi tăcut naibii din gură. Ce rost mai are?
Nu ar fi trebuit să mă implic...
Idioato, cretino!
- Nenorocitule! Nenorocitule! - Ieşi! Ieşi dracu' afară!
Ieşi! Ieşi dracu' afară!
Nu! Nu! Linişteşte-te!
Ridică-te! Nu ar fi trebuit să mă încurc cu nebuna asta.
O să o omori. Linişteşte-te!
Scoate-o, scoate-o!
Haide, haide! Aşa. Dispari de aici!
Nu am nevoie de tine, o să îmi iau singură banii!
- Bine. Bine. - Mă duc la FBI! Mi-a trecut spaima.
Bine, ai grijă.
Ţi-ai bătut joc de mine pentru ultima oară.
Bine, da.
Ai grijă. Bine. Haide, intră!
- Îţi vine să crezi? - Uită-te la tâmpitul ăsta.
Oh.
Am dat-o în bară, Frankie. Am dat-o bine de data asta.
Nu ar fi trebuit să mă încurc cu femeia asta.
Linişteşte-te! Ce s-ar putea face? Adică, ţi s-a aruncat în braţe, nu?
Sunt într-o poziţie nasoală, ştii asta?
A dracu' de nasoală poziţie.
Lăsasem deja fata la vecini
şi aveam cam un milion în bani gheaţă şi bijuterii
pe care le-am dat lui Sherbert să le încuie la hotel.
Pune-le în seiful hotelului, pe urmă vreau să te întorci imediat!
E singură. Ia arma şi intră la Amy. Aşteaptă-mă acolo!
Ieşi şi vorbeşte cu mine, la naiba!
Nu mă ignora, nenorocitule!
Sunt serioasă!
Coboară imediat! Coboară şi vorbeşte cu mine, la dracu'!
Du-te naibii! Vino odată, la naiba!
Intru cu maşina în sufragerie!
Laşule, cretinule!
- Vino şi vorbeşte cu mine odată! - Vrei să încetezi?
- Eşti beată, şi drogată! - Ba nu sunt!
- O să îţi pară rău dacă nu te opreşti. - Să nu mă ameninţi! Să nu mă ameninţi!
Nu mă mai ameninţi!
Nenorocitule! Nenorocitule! M-am săturat de tine!
Mi-o pun cu Nicky Santoro! Da, el e noul meu sponsor.
Ce zici de asta, cretinule!
La ce vă uitaţi? Căraţi-vă dracu'! Hei, intraţi înapoi!
Hei. Hei.
Nu vă priveşte! Nu mai trebuie să îţi îndur porcăriile de data asta!
Hei.
Mă duc la FBI! O să mă duc şi la poliţie.
- Nu o să te mai protejez! - Doamnă...Rothstein. Bine.
Nu mă lasă să intru! Nu mă lasă să intru!
Domnule Rothstein. Domnule Rothstein, îmi pare rău,
am primit plângeri în legătură cu gălăgia.
- Încerc să intru în casă. Nu mă lasă. - Înţeleg.
Nu o las, îmi pare rău, Randy, nu o las.
- După modul cum se comportă nu o las. - Nu mă laşi să intru?
- Cine ştie ce ai de gând să faci acolo? - Ce o să fac?
Nu am mai schimbat hainele de 2 zile.
Vreau să îmi mai iau din lucruri, ce mare lucru?
Ce ar fi să o lăsăm să îşi ia câteva lucruri?
- E pe jumătate şi casa ei. - Mă tem să o las în casă.
- Nu te temi, boule! - Mă tem că se pune pe stricat.
Lasă-mă să intru!
- Hei. - În regulă.
- Fir-ai al dracu'! - Staţi, hei, vă rog!
Chiar că ar trebui să îţi fie frică, după cum te porţi cu mine.
Ar fi mai uşor dacă am lăsa-o să îşi ia nişte lucruri.
Şi o să scăpaţi repede.
- Dacă se calmează o las în casă... - M-am calmat!
Dacă se calmează...
- Nu, nu te-ai calmat. - Dacă se calmează...
...o las în casă 5 minute...
...dacă nu, apoi o scoateţi dvs în caz că nu vrea să iasă.
- Pot să intru? - Asta nu e o problemă!
- Jeff, intri tu cu ea? - Da, Bine, bine. Du-te dracu'!
Nu îţi vine să crezi ce rău a fost cu mine.
Mi-a încuiat majoritatea lucrurilor.
Toate hârtiile şi lucrurile, trebuie să mi le iau, nu îl lăsaţi să vină aici.
Ştiu că sunt în birou. La dracu'!
Atenţie. Poate urca oricând.
Tu mă spionezi pentru el?
Le-am luat!
Nu vreau să stea mai mult de câteva minute.
Nu, o să fie doar 2...
Avem alte lucruri de făcut acum.
O să o grăbesc.
- Cum e restul? - Bine. Bine.
Cum e familia ta?
Nu rău, de fapt nevasta mea e iar gravidă.
- Oh, bun, felicitări. - Mulţumesc. Da.
Ne cam bucură asta.
Mai trebuie să iau un lucru şi gata.
Rahat! La dracu'!
Rahat! Doamne!
Vai, ce mă enervează! Nu îţi face griji.
Şi ar fi minunat dacă mă puteţi urma afară de aici pentru că m-a ameninţat.
- Aveţi grijă. - Mulţumesc.
Trebuie să iau nişte bani dinăuntru. Puteţi veni cu mine?
Charlie, trebuie să o opreşti, trebuie să o opreşti.
Îmi pare rău, Sam. Ce pot să fac?
E o drogată, e nebună!
Are cheile. Sunt încă pe ambele nume.
Îmi pare rău, nu pot să fac nimic, aş vrea să ajut, dar nu pot.
Legal, poate să îşi ia lucrurile. Legal, nu poate să şi le ia.
- Jumătate îmi aparţine. - Ace, ascultă-mă!
- Nu pot să fac nimic. - Jumătate...vin acum.
Rahat! La dracu'!
Îmi trebuie o sacoşă. Îi ceri te rog tipului o sacoşă.
- Omule, adu-ne o sacoşă. - Doamnă, nu pot primi.
- Doamnă, nu îi pot lua. - Ba poţi, ai fost aşa drăguţ cu mine.
Ţine capacul sus. Bine? Şi pot...
Oh, Doamne, el e! Trebuie să îl opriţi!
A zis că mă omoară! Ar trebui să îl opriţi.
Domnule Roth, domnule Roth, domnule Rothstein, numai un pic!
Staţi o clipă. Staţi o clipă.
Priviţi, pleacă!
Nu putem face nimic. Nu putem face nimic.
Priviţi, priviţi, priviţi!
Nu o puteţi opri pentru exces de viteză? Priviţi ce face!
- Nu putem face nimic, a avut cheile. - E trecută pe cont.
- Să o oprim la staţia Citgo. - Bine, hai.
- Sunteţi arestată pentru... - Pentru ce?
Sunteţi arestată pentru ajutarea şi tăinuirea...
Pentru ce?
Sunteţi arestată pentru ajutarea şi tăinuirea...
Dar eu tocmai vroiam să plec!
După toate ameninţările şi gargara. Ginger nu le-a spus nimic până la urmă.
Dar atunci FBI nici nu mai avea nevoie de ea.
Dar era a mea.
- Aveau tot ce le trebuia. - Dar nu am făcut nimic.
- Toţi au început să cadă... - FBI! Avem avem mandat!
...unul după altul, ca piesele de domino.
Începând cu Piscano plângându-se în microfon.
Nicky, Ginger, eu cu licenţa aia...
Paradis. Am reuşit să facem totul praf.
- Mamă! - Da, e cineva la uşă acum.
FBI. Avem mandat de percheziţie!
Am simţit eu ce se întâmplă, aşa că am roit-o!
Cine are nevoie să stea când se întâmplă aşa porcării?
- Sunt Mark Casper, agent special FBI. - Pot să dau un nenorocit de telefon?
Stai un pic. Poţi să dai un telefon, dar nu trebuie să vorbeşti cu noi aşa.
Toată lumea afară! Alarmă.
- I-au prins cam pe toţi. - Totul de aici se confiscă.
Ia lista principală cu conturile.
Vreau toate hârtiile astea confiscate orice ar fi ele.
Puneţi fiecare cutie pe masă.
Aha, iată! Cifrele de la zaruri.
Green? Nici să nu mă întrebaţi.
- 30.000 $ de-ai tăi. - Nu, de asta nu era valid.
Eram şantajat. Vă spun ce vreţi. Nu am nimic de ascuns.
Acum partea cea mai frumoasă: Nu îmi vine să cred ce porcărie.
Rapoartele cu cheltuielile lui Piscano au fost ca cireaşa din vârf.
Oh, ce bine, bingo!
Ca şi cum le-ar fi dat o listă.
Numele şi adresele tuturor, date, cifre, totul!
Ia uite aici! Mulţumim mult, domnule Piscano. Ce drăguţ din partea dvs!
- Astea sunt caietele mamei. - Sunteţi arestat.
- Umflat nenorocit. - Ce faceţi?
Uşurel! Aşteaptă! Staţi un pic! I se face rău!
- Înapoi! - Dumnezeule! Cred că e inima!
Mai respiră?
Sărmanul Artie! S-a supărat aşa rău că a făcut infarct
şi a murit drept în faţa nevestei.
- Liniştiţi-vă! - Artie! Nu, nu o să mă liniştesc!
- E soţul meu! Artie! Artie! - Nu îl putem ajuta dacă...
Iar la sfârştiul zilei, au venit la mine cu pozele.
De ce să protejaţi un prieten care v-a trădat aşa?
Dar nu am vrut să mă uit la ele.
Nu am vrut să mă uit nici la tipii care le-au adus.
ś The Animals: House Of The Rising Sun
Domnule judecător, după cum vedeţi, clienţii mei sunt bătrâni şi infirmi.
Orice încarcerare înseamnă un risc serios de sănătate.
Când au fost arestaţi şefii,
erau unii aşa bătrâni că aveau nevoie mereu de medici.
Serviciile de dinainte de proces recomandă cauţiunea să rămână
ca în momentul de faţă.
O să luăm o pauză.
Când părea că vor primi între 25 de ani şi închisoare pe viaţă
doar pentru jefuirea unui cazinou,
bolnavi sau nu, îţi dădeai seama că o să înceapă să moară oameni.
Aşa că, în ziua procesului s-au întâlnit în spatele tribunalului.
Vedeţi, când lucrurile se întâmplă aşa, ştiţi ce va urma.
E întotdeauna mai bine fără martori. Şi cu Andy?
Nu va vorbi. Stone e un puşti ca lumea.
Tip serios, ca şi tatăl său.
Mie aşa mi se pare.
Sunt de acord, e tare. E ca un puşcaş marin.
E bine. Mereu a fost. Remo, ce părere ai?
Uite...
De ce să riscăm?
Cel puţin, aşa cred eu.
Sunaţi-l pe Artie. Spuneţi-i că nu îmi pasă.
Să fie joi înainte de 11:00 la mine în birou.
S-a rezolvat.
Este foarte important. Trebuie să vorbesc cu tipul ăla...
Oricât le-ar fi plăcut, nu era unu de-al nostru.
Nu era italian. După părerea lor, ar fi putut vorbi.
Altfel, Stoney ar mai fi putut fi în viaţă.
Primul care a încercat să se ascundă a fost John Nance.
Găsise un loc frumos, călduţ şi izolat în Costa Rica.
Crezuse că nu îl va găsi nimeni acolo.
Dar apoi fiul său a fost arestat de FBI pentru droguri.
Aşa că, evident, şefii se temeau că o să iasă din ascunzătoare
să îşi salveze fiul şi o să îi toarne pe toţi.
Aşa că...
Încotro, tâmpitule?
Dar oricum, toţi au urmat. I-au omorât pe toţi.
Du-te dracu'!
Până să îţi dai seama oricine ştia ceva era lichidat.
Oh, nu. Nu. Nu.
După ce Ginger a plecat, nu prea a fost de ajutor cuiva.
A găsit nişte proxeneti, nişte rataţi, drogaţi, motociclişti din LA.
În câteva luni, au terminat banii şi bijuteriile.
ś To wear that ball and chain
ś Well, there is a house...
După ce i-au găsit cadavrul,
am trimis un medic particular să facă din nou autopsia.
A spus că îi dăduseră o doză letală.
În final, tot ce mai avea era 3.600 $.
Orice ar fi zis FBI sau ziarele despre bomba din maşina mea...
...a fost o lucrare de amatori, uşor de văzut.
Oricine o fi fost, a pus dinamita sub scaunul şoferului.
Dar ce nu ştiau, şi ce nimeni din afara fabricii nu ştia,
era că acest model de maşină avea o placă de metal sub scaun.
Numai asta mi-a salvat viaţa.
Pusul bombei nu fusese autorizat, dar suspectam cine o făcuse.
- Hei, Nicky. - Şi la fel şi cei de la putere.
- Salut. - Ce mai faci?
A durat luni întregi să se calmeze lucrurile.
Dar, în sfârşit, baieţii m-au scos pe cauţiune,
şi şefii au vrut să îmi trimit fratele, Dominick, la Vegas.
Mereu dolarii. Mereu nenorociţii de dolari.
Adică, era încă prea devreme pentru mine să mă apropii de Vegas.
Aşa că am aranjat o întâlnire cu băieţii în lanuri.
Nu vroiam să se ia de fratele meu. Adică, ce e corect e corect.
Nu le pasă de...
La naiba!
Ce dracu'...
Haide, nemernicule!
Tipi duri, tu şi cu tâmpitul de frate-tu!
Idiot nenorocit! Ajunge!
- Frankie! - Ajunge! Vezi? Priveşte!
- Frankie! Frankie! Tâmpitule! - Du-te dracu', cretinule!
- Nenorocitule, idiotule! - Rahatule!
Nu! Nu! Nu! Nu!
Omorâţi-l pe idiotul ăsta.
Oh, nu...
Oh, Dominick.
Frankie, lasă-l pe puşti în pace. Încă mai respiră! Lasă-l în pace!
Frankie.
Gata, dezbrăcaţi-l!
Nu aveţi curaj, nu aveţi deloc curaj!
Oh, Dominick!
Dominick. Dominick.
Dominick.
Haide, haide!
- Să îi îngropăm? - Îngropaţi-i!
Se răspândise zvonul. Şefii se săturaseră de Nicky. Se săturaseră.
Cât să mai îndure?
Aşa că i-au dat drept exemplu pe el şi pe fratele lui.
I-au îngropat când încă mai respirau.
- Domnule, vă simţiti bine? Atenţie! - Da.
- Domnule, vă simţiti bine? - Da.
Pentru mine aveau alte planuri.
Sigur sunteţi norocos, domnule!
ś J.S. Bach: Matthauspassion BMV
Oraşul nu va mai fi nicicând acelaşi.
După Tangiers, marile corporaţii au preluat totul.
Azi parcă e Disneyland.
Şi în timp ce copiii se joacă cu piraţii de carton,
mami şi tati pierd ratele casei şi banii puştiului de facultate
la automatele de poker.
Pe vremuri, dealerii ştiau cum te cheamă, ce beai, ce jucai.
Azi e de parcă ai intra într-un aeroport.
Dacă comanzi ceva la serviciul de cameră,
ai noroc dacă vine într-o săptămână.
Astăzi totul s-a dus dracu'. Apare un barosan cu 4 milioane într-o servietă,
iar un puşti de 25 de ani o să îi ceară numărul de asigurare socială.
După ce şefii au fost daţi la o parte,
corporaţiile au dărâmat practic mai toate cazinourile vechi.
Şi de unde bani să reconstruiască piramidele?
Vânzând titluri de proprietăţi.
Tot nu e clar?
Probabil. Poate îndoielnic.
Spune-mi de îndată ce afli.
Iar la sfârşit, am ajuns de unde plecasem.
Tot mai puteam desemna câştigători
şi tot mai făceam bani pentru diferiţi tipi de acasă.
Şi de ce să stricăm un lucru bun?
Şi asta a fost tot.
ś Stardust
ś Sometimes I wonder why I spend the lonely nights
ś Dreaming of a song
ś The melody haunts my reverie
ś And I am once again with you
ś When our love was new
ś And each kiss an inspiration
ś Ah, but that was long ago
ś And now my consolation
ś Is in the stardust of a song
ś Beside a garden wall
ś When stars were bright
ś And you were in my arms
ś The nightingale told his fairy tale
ś Of paradise where roses grew
ś Though I dream in vain
ś In my heart it will remain
ś My stardust melody
ś The memory of love's refrain
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro