Subtitles downloaded from www.OpenSubtitles.org
CHARLIE ŞI FABRICA DE CIOCOLATĂ
Traducerea: Tzony
Sincronizarea: "roeduard" pentru varianta "Charlie and the Chocolate Factory (2005) 720p BrRip x264 - YIFY"
Asta e povestea unui băiat obişnuit pe nume Charlie Bucket.
Nu era mai rapid, mai puternic, sau mai deştept decât ceilalţi copii.
Familia lui nu era bogată, sau puternică, sau cu relaţii...
... de fapt, de abia aveau ce mânca.
Charlie Bucket era cel mai norocos băieţel din lume.
Doar că n-o ştia încă.
- Bună seara Bucket's. - Bună seara.
Bună tată.
Supa e aproape gata dragă. Mai ai ceva de pus în ea ?
Ooo... bine. Nimic nu-i mai bun ca varza decât varza.
Charlie, am găsit ceva ce cred că-ţi va plăcea.
Tatăl lui Charlie lucra la fabrica de pastă de dinţi din localitate.
Orele erau lungi şi salariul mic.
Dar câteodată mai erau şi surprize neaşteptate.
- E exact ce aveam nevoie. - Ce e Charlie ?
Tata a găsit-o. Exact piesa care îmi mai trebuia.
Ce piesă era ?
- Capul lui Willy Wonka. - Ce frumos.
- Ce asemănare. - Crezi ? - Să cred... Ştiu asta.
Eu l-am văzut pe Willy Wonka cu ochii mei.
- Am lucrat pentru el, ştii asta ? - Tu ?
- Da. - A lucrat.
- Iubesc strugurii.
Desigur, eram mai tânăr pe atunci.
Willy Wonka a început cu un singur magazin pe aflat pe Strada Cireşelor.
Dar lumea întreagă vroia să-i cumpere dulciurile.
- Dle Wonka. - Da.
- Mai avem nevoie de Batoane Wonka, ... şi nu mai avem păsărele de ciocolată.
Grozav.
Bine. Atunci trebuie să mai facem.
Poftim. Ia.
Acum, deschide.
Omul era un geniu.
Ştiai că a inventat o nouă metodă de fabricare a îngheţatei cu ciocolată ?
Ca să rămână rece ore în şir fără frigider ?
O poţi lăsa la soare o zi întreagă şi nu se va topi.
Dar este imposibil !? Dar Willy Wonka a făcut-o.
După aceea a decis să ridice o fabrică de ciocolată cum trebuie.
Cea mai mare fabrică de ciocolată din istorie.
De 50 de ori mai mare ca oricare dintre celelalte.
Bunicule, nu face scârboasă povestea.
Spune-i despre prinţul indian. Iar plăcea să audă despre asta.
Vrei să spui prinţul Pondicherry.
Deci, prinţul Pondicherry i-a scris o scrisoare d-lui Wonka
rugându-l să vină în India şi să-i construiască
un palat enorm numai din ciocolată.
Va avea 100 de camere, şi totul va fi construit din ciocolată neagră sau albă.
Întocmai cum a poruncit. Cărămizile erau din ciocolată.
Şi liantul dintre ele era tot ciocolată.
Toţi pereţii şi tavanul erau şi ele tot din ciocolată.
Ca şi cănile, sculpturile şi mobila.
- E perfect. - În toate privinţele.
- Da, dar nu va rezista mult. Ai face bine să începi să mănânci de acum ciocolata.
Prostii. Nu o să-mi mănânc palatul. Intenţionez să locuiesc în el.
Dar dl Wonka avea dreptate. Curând după aceasta a venit o zi călduroasă.
Prinţul a trimis urgent o telegramă cerând un nou palat.
Dar Willy Wonka se confrunta şi el cu alte probleme.
Toţi producătorii de ciocolată, vezi tu, au devenit geloşi pe dl Wonka.
Şi au început să trimită spioni să fure reţetele secrete.
Fickelgruber a început să facă o îngheţată care nu se topea.
Prodnose a făcut o gumă ce nu-şi pierdea aroma.
Apoi altul a făcut o gumă din care făceai nişte baloane imense.
Dar totul s-a înrăutăţit aşa tare, încât într-o bună zi, fără nici un avertisment,
dl Wonka le-a spus tuturor lucrătorilor să se ducă acasă.
A anunţat că va închide fabrica de ciocolată. Pentru totdeauna.
Închid această fabrică de ciocolată pentru totdeauna.
Îmi pare rău.
Dar nu a închis-o pentru totdeauna. Chiar acum e deschisă.
A, da... Câteodată când adulţii spun pentru totdeauna înseamnă pentru mult timp.
Ca şi mine de altfel, care cred că o să mănânc supa de varză pentru totdeauna.
Desigur, tată.
- Fabrica chiar s-a închis Charlie. - Şi părea că aşa o să şi rămână.
Apoi, într-o zi am văzut fum ieşind pe coşuri.
- Fabrica îşi intrase din nou în drepturi. - Ţi-ai recuperat slujba ?
Nu, nimeni nu şi-a recuperat-o.
Dar trebuie să fie oameni care lucrează acolo.
Gândeşte-te Charlie.
Ai văzut pe cineva să intre în fabrica aia ? Sau să iasă din ea ?
- Nu, porţile sunt închise mereu. - Exact.
- Atunci, cine operează pe maşini ? - Nimeni nu ştie.
- E un mister. - L-a mai văzut cineva pe dl Wonka ?
Nimeni nu-l mai vede. Nu iese niciodată afară.
Singurele lucruri care ies din acel loc sunt dulciurile.
Deja împachetate şi adresate. Aş da orice să mai intru acolo încă o dată.
Să văd ce s-a ales din acea fabrică uimitoare.
Dar nu vei ajunge acolo, pentru că nu poţi. Nimeni nu poate.
E un mister, şi aşa va rămâne mereu.
Singura fabrică de care te vei apropia va fi doar macheta lui Charlie.
Haide Charlie. Cred că e timpul să-i lăsăm pe bunicii tăi să se culce.
Noapte bună, bunicule Joice. Noapte bună Charlie.
- Noapte bună. - Noapte bună.
Mulţumesc dragă.
Noapte bună, bunicule Joe.
Noapte bună, bunică Georgie.
Nimic nu este imposibil Charlie.
Noapte bună.
Noapte bună Charlie. Somn uşor.
Chiar în acea noapte, imposibilul se pusese în mişcare.
Dragi oameni, eu Willy Wonka
am decis să las 5 copii să-mi viziteze fabrica anul acesta.
Pe deasupra, unul dintre copii va primi un premiu inimaginabil.
5 tichete aurii au fost ascunse în ambalajul ciocolatelor Wonka.
Aceste 5 ciocolate pot fi oriunde.
În orice magazin, pe orice stradă, în orice oraş, în orice ţară din lume.
Marrakesh - Maroc
Oraşul New York
Nu ar fi minunat să desfaci o ciocolată şi să găseşti un tichet auriu ?
Ştiu, dar eu primesc numai o singură ciocolată pe an, de ziua mea.
- Dar ziua ta este săptămâna viitoare. - Ai atâtea şanse ca oricare.
Prostii. Copii care o să găsească tichetele sunt
cei care îşi permit să cumpere ciocolată zilnic.
Tu Charlie primeşti una pe an. Nu are nici o şansă.
- Toţi au o şansă, Charlie.
Ţine minte cuvintele mele. Primul copil care va găsi un tichet va fi foarte gras.
Aici Augustus.
Dusseldorf - Germania
Am mâncat o ciocolată Wonka şi am simţit ceva ce nu era ciocolată.
Nucă de cocos, nucă, unt de arahide sau nuga ?
- Aşa că m-am uitat. şi am găsit tichetul auriu.
Augustus, cum vei sărbători ?
Voi mânca mai multe dulciuri.
Noi toţi ştiam că Augustus va găsi tichetul auriu.
Mănâncă atâta ciocolată că era imposibil să nu găsească unul.
Da. Da, foarte bine.
Ţi-am spus eu că va fi un umflat.
Ce băiat respingător.
- Au mai rămas 4. - Acum că au găsit unul,
lucrurile o vor lua razna cu adevărat.
Buckinghamshire - Anglia
Veruca. Poţi să ne spui numele pe litere, te rugăm ?
- V E R U C A. Veruca Salt.
- Imediat ce draga mea Veruca mi-a spus că vrea
un tichet, am început să cumpăr toate batoanele
de ciocolată Wonka, pe care le-am găsit.
Mii. Sute de mii. Lucrez şi eu în branşă aşa că am spus lucrătoarelor mele...
Bună dimineaţa, doamnelor. De acum înainte, nu mai spargeţi nuci
şi apucaţi-vă de desfăcut ambalajele de pe aceste ciocolate.
Au trecut 3 zile şi nu am avut noroc. Era teribil.
Veruca mea era tot mai supărată pe zi ce trecea.
Unde e tichetul meu ? Îmi vreau tichetul.
Vedeţi domnilor, nu puteam să îmi văd fata aşa de nefericită.
Am promis că voi continua căutarea până când voi găsi ceea ce îşi dorea.
Până la urmă i-am găsit un tichet.
Tati, mai vreau un ponei.
- E chiar mai rea ca grăsanul. - Eu nu cred că e corect.
- Nu a găsit singură tichetul. - Nu-ţi face griji Charlie.
Omul ăla îşi răsfaţă fata şi nu apare nimic bun dacă răsfeţi aşa un copil.
Charlie, mama ta şi cu mine ne-am gândit că
poate vrei să-ţi desfaci cadoul în seara asta.
Poftim.
Poate ar trebui să aştept până dimineaţă.
- Pe naiba. - Tată.
Noi avem o grămadă de ani, noi nu aşteptăm.
- Charlie, să nu fii prea dezamăgit. Ştii tu dacă nu ai... găsit...
- Orice ar fi, tot mai ai ciocolata.
Ooo, păi...
Acum asta e.
- O vom împărţi. - Nu, Charlie, nu cadoul de ziua ta.
E ciocolata mea şi fac ce vreau cu ea.
Mulţumesc dragule.
Mulţumesc Charlie.
Mulţumesc.
Să vedem cine a mai găsit.
Al treilea tichet a fost găsit de Violet Bouregarde.
Atlanta - Georgia
Acestea sunt o doar o parte din cele 263 de medalii
şi trofee pe care le-a câştigat Violet a mea.
Eu merg mereu la sigur. Când am auzit de treaba asta cu tichetele am mers la sigur.
E doar o tânără reuşită. Nu ştiu de unde o moşteneşte.
Eu sunt campioană la juniori, la mestecat gumă.
Această gumă pe care o mestec acum, o mestec de exact 3 luni. Ăsta e un record.
Desigur, şi eu am partea mea de trofee. Majoritatea la măciuci.
Cine a spus că singurul copil care va câştiga
premiul special, va fi mai bun decât restul ?
- Nu îmi pasă cine sunt ceilalţi 4 copii, dar cel care va câştiga voi fi eu.
- Spune-le de ce, Violet.
- Pentru că sunt o câştigătoare.
- Ce fată sălbatică. - Josnică.
- De ce anume vorbim ?
De libelule.
... dar staţi. Tocmai am primit o ştire.
Al patrulea tichet a fost găsit de un băiat pe nume Mike Teavee.
Denver - Colorado
Tot ce trebuie să fac este să-i fac bucăţi. Şi un retardat şi-ar fi dat seama.
- De multe ori nici eu nu ştiu ce vorbeşte.
Copiii din ziua de azi cu toată tehnologia asta...
Mori, mori, mori !
Se pare că rămân copii prea mult timp.
- În final, eu nu am luat decât o ciocolată. - Şi ce gust avea ?
- Nu ştiu. Nu-mi place ciocolata.
- Bine că intri într-o fabrică de ciocolată. Nerecunoscător imposi...
Iar întrebarea este: Cine va fi câştigătorul ultimului tic...
- Tată. - Da Charlie.
De ce nu eşti la muncă ?
Păi... Fabrica mi-a dat liber pentru o vreme.
- Ca o vacanţă ? - Da, ceva de genul ăsta.
De fapt nu era deloc ca o vacanţă.
Vânzările mari de dulciuri au dus la apariţia mai multor
carii, ceea ce adus la creşterea vânzării de pastă de dinţi.
Cu banii câştigaţi să decis că fabrica trebuie să se modernizeze.
Aşa i-au luat slujba d-lui Bucket.
- E mai rău decât era. - Vei găsi o altă slujbă.
Până atunci eu voi... Cred că voi munci mai mult.
Fii fără griji dle Bucket, norocul ni se va schimba. Ştiu eu asta.
Charlie.
Puşculiţa mea.
Noi doi vom mai avea încă şansa să găsim acel ultim tichet.
Eşti sigur că vrei să-ţi cheltuieşti banii pe asta, bunicule ?
Sigur, că sunt sigur.
Ţine.
Fugi la primul magazin şi ia prima ciocolată ce o vezi.
Grăbeşte-te înapoi, ca să o deschidem împreună.
Un băiat atât de bun.
- Bunicule, ai adormit. - Ai luat-o ?
- De la ce capăt s-o desfac ? - Fă-o repede.
Ai auzit că un copil din Rusia a găsit ultimul tichet.
Da era în ziarul de azi dimineaţă.
Ce băiat bun.
Vino George, bun băiat.
- O ciocolată, vă rog. - Bine.
Tichetul din Rusia e un fals.
Ce tupeu au unii.
Ştiu. Să falsifice un tichet, haide.
E un tichet auriu.
Ai găsit ultimul tichet a lui Wonka. În magazinul meu !!!
Ascultă-mă. Ţi-l cumpăr eu. Îţi dau 50 de dolari. Şi o bicicletă nouă.
Ai înnebunit ? Eu îi dau eu 500 de dolari pe tichet.
Vrei să mi-l vinzi pe 500$, tinere ?
Terminaţi cu prostiile. Lăsaţi copilul în pace.
Ascultă-mă. Nu-l da nimănui. Du-l direct acasă. Ai înţeles ?
Mulţumesc.
Mamă, tată.
L-am găsit.
Ultimul tichet auriu. Este al meu.
Poftim. Citeşte cu voce tare. Să vedem ce zice pe el.
Salutări ţie, norocosule deţinător al acestui tichet auriu, din partea lui Willy Wonka.
Te salut călduros şi te invit la fabrica mea să fii oaspetele meu pentru o zi întreagă.
Eu Willy Wonka vă voi conduce în turul fabricii să vă arăt tot ce e de văzut.
Când va fi momentul să plecaţi veţi fi însoţiţi acasă de un camion.
Pline cu atâta ciocolată cât puteţi mânca.
Unul dintre voi va primi un premiu surpriză care va depăşi orice imaginaţie.
- Acum, aici sunt instrucţiunile.
- Pe data de 1 februarie să fiţi în faţa fabricii exact la ora 10.
Vi se permite să fiţi însoţit de un membru al familiei.
Până atunci... Willy Wonka.
1 Februarie.
- Asta e mâine. - Nu ai nici un minut de pierdut, Charlie.
Spălate pe faţă, piaptănă-te, taie-ţi unghiile, spală-te pe dinţi şi suflaţi nasul.
Şi scoate-ţi noroiul ăla de pe pantaloni. Trebuie să rămânem cu toţii calmi.
Prima dată trebuie să decidem cine se duce cu Charlie la fabrică.
- Eu. Îl duc eu. Lasă-l pe mâna mea.
- Dar tu dragă ? - Vrei să mergi tu ?
Păi... Bunicul Joe pare să ştie mai multe ca noi.
Asta dacă se simte destul de bine.
Nu. Nu mă duc.
O femeie mi-a oferit 500 de dolari pe tichet.
Pariez că altcineva ar plăti mai mult. Avem mai multă nevoie de bani, decât de ciocolată.
Tinere, vino aici.
Sunt o grămadă de bani în lume. Fabrică mai mulţi pe zi ce trece.
Dar tichetul ăsta... Sunt doar 4 ca el în lume.
Şi atâtea vor fi. Numai un prost ar da asta pe ceva atât de comun cum sunt banii.
- Tu eşti prostuţ ? - Nu dle.
Atunci curăţă noroiul de pe pantaloni. Avem o fabrică de vizitat.
- Tati, vreau să intru. - Este 9:59, dragă.
- Fă timpul să treacă mai repede!
- Crezi că dl Wonka te va recunoaşte ? Greu de spus, au trecut ani buni.
Ochii pe premiu, Violet. Ochii pe premiu.
Vă rog, intraţi.
Înaintaţi.
Închideţi porţile.
Dragi vizitatori, e plăcerea mea să vă primesc în umila mea fabrică.
- Şi cine sunt eu ?
Ei bine...
Willy Wonka, Willy Wonka, Este un ciocolatier uimitor
Willy Wonka, Willy Wonka, toţi îl aclamă
Este modest, deştept şi aşa inteligent că de-abia se poate reţine
Dar atât de generos, că nu exisă nimeni care să-l întreacă
Să-l întreacă, să-l întreacă Să-l întreacă, să-l întreacă
Willy Wonka, Willy Wonka este cel pe care urmează să-l întâlniţi
Willy Wonka, Willy Wonka este geniul pe care nu poate să-l întreacă nimeni
Magician şi meşter în ale ciocolatei cel mai bun tip pe care îl veţi cunoaşte vreodată
Priviţi că vine pe Willy Wonka
Nu a fost minunat ? Îmi era frică că nu va ieşi topirea, dar... finalul ăla...
Woouuuu...
- Cine eşti tu ? - El e Willy Wonka.
Chiar !?
Bună dimineaţa, raze de soare, pământul vă salută.
Dragi oaspeţi, salutări. Bun venit la fabrică.
Vă strâng călduros mâna.
- Eu mă numesc Willy Wonka. - Nu trebuia să fii acolo sus ?
Nu prea puteam să privesc spectacolul de acolo, nu fetiţo ?
D-le Wonka, nu ştiu dacă vă amintiţi de mine, dar eu am lucrat aici în fabrică.
Eşti unul dintre acei spioni care au încercat să mă fure şi să-mi distrugă viaţa ?
- Nu d-le. - Atunci minunat, bun venit înapoi.
Să mergem copii.
Nu vrei să ştii cum ne cheamă ? Nu-mi imaginez ce importanţă ar avea.
Grăbiţi-vă. Sunt mult prea multe de văzut.
Lăsaţi-vă hainele oriunde.
Dle Wonka, e cald aici.
Ce ?
A, da. Trebuie să ţin cald aici pentru că
lucrătorii mei sunt obişnuiţi cu un climat cald.
- Nu suportă frigul. - Cine sunt muncitorii ?
Toate la timpul lor. Deci...
- Dle Wonka eu sunt Violet Bouregarde.
Nu îmi pasă.
Ar trebui pentru că eu voi câştiga premiul cel mare.
Eşti încrezătoare şi asta-i important.
Eu sunt Veruca Salt, mă bucur să vă cunosc, d-le.
Întotdeauna am crezut că Veruca e o ciupercă ce-ţi creşte pe talpa piciorului.
Eu sunt Augustus şi iubesc ciocolata ta.
Văd asta. Şi mie îmi place. Nu te aşteptai să avem atâtea în comun.
Tu.
Tu eşti Mike Teavee. Tu eşti diavolul care a spart sistemul...
Şi tu ? Tu eşti doar norocos că te afli aici, nu ?
Voi restul trebuie că le sunteţi pă...
- Părinţi. - Da. Mămici şi tătici.
Tăti...
Tăticule.
În regulă. Să mergem mai departe.
- Vrei nişte ciocolată ?
- Sigur. - Atunci trebuia să-ţi fi adus.
- Să fim prietene. - Cele mai bune.
Asta este o cameră importantă.
De aici încolo se întinde fabrica de ciocolată.
- Atunci de ce e uşa atât de mică ?
- Să ţină toată savoarea înăuntru.
Acum... Fiţi atenţi dragii mei copii, să nu vă pierdeţi capetele.
Nu fiţi foarte entuziasmaţi. Fiţi doar foarte calmi.
Este minunat. - Ce ?
Da, e foarte minunat.
Fiecare picătură din râu e ciocolată topită, din
ciocolată de cea mai fină şi bună calitate.
Cascada e cea mai importantă.
Amestecă ciocolata şi o face mai fină şi pufoasă.
Apropo, nici o altă fabrică de ciocolată din lume
nu amestecă ciocolata aşa, dragii mei copii.
Să ţineţi bine secretul ăsta.
Oameni buni...
Ţevile acelea trag ciocolata şi o duc peste tot prin fabrică.
Mii de litri pe oră. Da.
Vă place pajiştea mea ? Gustaţi nişte iarbă.
Vă rog să luaţi. Vă rog frumos
- Este atât de delicioasă şi de arătoasă. - Poţi mânca iarba ?
Desigur. Totul din camera asta e comestibil. Până şi eu sunt comestibil.
Dar asta se numeşte canibalism, dragii mei
copii, şi pe asta sunt bazate anumite societăţi.
Bucuraţi-vă.
Haide-ţi. Daţi-i drumul.
- Fiule. Te rog. - Tată, a zis să ne simţim bine.
- De ce nu îţi iei alta ? - Pentru că atunci nu aş mai fi campioană,
aş fi o ratată. Ca tine.
Tati, uită-te acolo. Ce este ?
Este un omuleţ. Acolo, la cascadă.
- Sunt doi. - Sunt mai mult de doi.
- De unde vine ? - Cine sunt ?
- Sunt oameni reali ? - Desigur. Sunt umpa-lumpa.
- Umpa-lumpa ?
- Importaţi direct din Lumpaland. - Nu există un asemenea loc.
Ce ?
Dle Wonka eu predau geografie în liceu, şi vă spun...
Atunci înseamnă că ştii totul despre ea şi ştii ce ţară oribilă este.
Totul este numai junglă, plină de cele mai periculoase bestii din lume.
Snazuangari, şi acei teribili Winki Wandudles.
Am fost în Lumpaland să caut arome exotice pentru dulciuri.
În schimb i-am găsit pe umpa lumpeni.
Trăiau în case construite în copaci de frica creaturilor ce trăiau pe pământ.
Ei nu mâncau decât omizi verzi care aveau un gust revoltător de urât.
Umpa-lumpa au căutat ceva cu care să amestece omizile, ca să aibă un gust mai bun.
Bondari roşii, voma de gândaci de copac toate având un gust înfiorător.
Dar nu atât de rău că gustul omizilor.
Dar mâncarea pe care o căutau cel mai mult erau boabele de cacao.
Un umpa-lumpa era norocos dacă găsea 3-4 bucăţi pe an.
Dar cum li se mai închinau...
Nu se gândeau decât la boabe de cacao.
Boabele de cacao, este lucrul din care se face
ciocolata, aşa că i-am zis şefului de trib...
Veniţi să locuiţi în fabrica mea.
Veţi avea câte boabe de cacao veţi dori.
Dacă vreţi, vă voi plăti chiar şi salariile în boabe de cacao.
Sunt nişte lucrători atât de minunaţi. Dar vă avertizez că sunt cam misterioşi.
- Mereu fac glume. - Augustus copile, nu faci bine ceea ce faci.
Băiete ciocolata mea nu trebuie atinsă de mână de om.
Se va îneca.
Nu ştie să înoate. Salvează-l.
Augustus !!! Nu !!!
Augustus !!!
Augustus, fii atent.
Ajutoooorrrrr...
Mamă.
Uite-l cum se duce.
Sună pompierii.
E de mirare cum de e ţeava aia destul de mare.
- Nu e destul de mare. Încetineşte. - Cred că o să se blocheze.
Mamă.
Cred că s-a înţepenit deja.
A înfundat ţeava.
Priviţi. La umpa-lumpeni.
- Ce fac ?
Cred că ne vor trata cu un mic cântecel.
Este o ocazie specială, desigur. Nu au mai avut demult spectatori.
Augustus Gloop ! Augustus Gloop ! Marele lacom incapabil !
Augustus Gloop ! Atât de mare şi bun de nimic Atât de lacom, prost şi infantil
"Haideţi", am strigat, "Acum este momentul, Să-l trimitem fulger sus pe ţeavă
Dragi copii, nu vă alarmaţi Augustus Gloop nu va fi rănit,
Augustus Gloop nu va fi rănit
Dar, desigur, trebuie să admitem Va fi schimbat chiar un pic
Încet, roţile se tot învârtesc Iar pompele încep să tragă şi să bubuie
Acest răsfăţat lacom, Acest mic păduche,
Este iubit de toată lumea Cine ar putea purta ură, sau pică
Împotriva acestei bucăţi suculenteeeee...
Mamă.
Bravo. Foarte bine.
Nu-i aşa că sunt încântători ? Nu sunt nişte scumpi ?
- Pare că au repetat dinainte. - De unde ştiau ce se va întâmpla ?
Unde e fiul meu. Unde duce ţeava aia ?
Ţeava aia se duce în camera unde fac eu cel mai
bun sortiment de ciocolată cu fulgi şi fragi.
Adică va fi transformat în ciocolată cu fulgi şi fragi, şi vândut în toată lumea ?
Nu, nu aş permite aşa ceva. Gustul ar fi groaznic.
Vă imaginaţi ciocolată cu gust de Augustus ?
Nimeni nu o va cumpăra.
Vreau s-o duci pe d-na Gloop în camera specialităţilor. Bine ?
Ajut-o să-şi găsească băiatul.
Ia un băţ lung şi caută-l prin butoaiele unde se amestecă ciocolata. Bine ?
Dle Wonka ? De ce numele lui Augustus era deja în cântecele umpa-lumpa ?
Doar dacă... Improvizarea e interesantă. Oricine o poate face.
- Tu, fetiţo. Spune ceva. Orice. - Gumă.
- Guma de mestecat e scârboasă. - Guma de mestecat o urăsc cel mai mult.
Vezi, exact la fel. - Nu, nu este.
- Tu nu ar trebui să mormăi, pentru că nu înţeleg nimic din ce spui.
Acum, în drum spre uşă.
- Bunicule, umpa-lumpa chiar au glumit ? - Desigur că au glumit.
- Băiatul va fi bine.
Ce este aşa de nostim ?
- Cred că este din cauza atâtor boabe de cacao.
Apropo. Ştiaţi că ciocolata conţine o substanţă
care declanşează eliberarea de endorfină,
care te face să te simţi îndrăgostit ? - Nu mai spune !?
Îmbarcarea.
Să pornim la drum.
Poftim.
Încearcă din asta. O să-ţi facă bine. Arăţi tare înfometat.
- E minunată. - Asta pentru că e amestecată de cascadă.
Cascada e cea mai importantă, amestecă ciocolata. Asta o face omogenă şi pufoasă.
- Apropo, nici o fabrică din lume... - Ai mai zis asta.
- Sunteţi cam pitici. - Da, suntem copii.
Asta nu-i o scuză, eu nu am fost aşa pitic ca tine.
Ai fost şi tu aşa, odată.
Nu. Ştii de ce ? Pentru că eu ţineam minte să îmi pun o pălărie pe cap.
Unde voi cu mânuţele alea mici, nici nu puteţi ajunge.
- Vă amintiţi cum era, când aţi fost copil ? - Şi încă cum.
Oare ?
De fapt, Willy Wonka nu s-a mai gândit la copilăria lui, de mulţi ani.
- Ne daţi sau nu ne daţi ? - Pe cine avem aici ? Ruthie, Veronica.
- Ne daţi ori nu ne daţi ?
Pe cine avem noi aici ? Ruthie, Veronica, Terence.
Şi... Cine este sub cearşaf ? Micuţul Willy Wonka.
Willy Wonka era fiul celui mai renumit dentist al oraşului.
Wilbur Wonka.
Dr. Wilbor Wonka Dentist
Şi acum, să vedem pagubele de pe anul acesta.
Caramelele. Îţi pot rămâne blocate în aparat, nu-i aşa ?
Acadelele. Noi le mai numim şi "carii pe băţ".
Şi apoi toate aceste... Aceste ciocolate.
Ştiai că săptămâna trecută am citit într-o revistă
medicală, că unii copii sunt alergici la ciocolată.
- Îi mănâncă nasul. - Poate eu nu sunt alergic.
- Aş putea încerca o bucată. - Adevărat ? Dar de ce să rişti ?
D-le Wonka.
Dle Wonka. Ne îndreptăm spre un tunel.
Da. Cu toată viteza înainte.
- Cum văd pe unde merg ? - Nu văd. Nu au nevoie să ştie.
Aprindeţi luminile.
Oameni buni. Fiţi atenţi, trecem pe lângă nişte camere foarte importante.
Cremă bătută. Cremă de cafea.
Cremă de păr.
- La ce foloseşte crema de păr ? - Face părul mai moale.
- Lapte bătut. - Desigur.
- Nu are logică.
Ca o informaţie pentru tine, fetiţo. Laptele
bătut nu-i bătut dacă nu-l baţi cu biciul.
Toată lumea ştie asta.
Bomboane cu jeleu.
Opriţi barca. Vreau să vă arăt ceva.
Camera de invenţii.
Asta e cea mai importantă cameră din toată fabrica.
Acum, simţiţi-vă bine, dar să nu atingeţi nimic.
Bine ? Hai, daţi-i drumul. Mergeţi.
- D-le Wonka ce e asta ? - Să vă arăt.
Mulţumesc. Aceasta este o bomboană care durează foarte mult.
E pentru copiii cu puţini bani de buzunar. O poţi suge un an întreg şi nu se va micşora.
- Nu-i drăguţ ? - E ca guma de mestecat.
Nu. Guma este pentru mestecat. Şi dacă încerci să
mesteci aceste bomboane, îţi vei rupe toţi dinţii.
Dar au un gust minunat.
Iar asta este o bomboană pentru păr.
Dacă iei una din asta, în exact o jumătate de
oră, îţi va creşte păr pe tot căpşorul vostru.
- Mustaţă, şi o barbă. - Cine ar vrea să aibă barbă ?
Păi... În primul rând, cântăreţii şi motocicliştii. Ştii tu.
Toţi hipioţii ăia cu tatuaje şi chestii mişto pe ei.
Este în frigider, şmechere. Dacă vrei bagă mâna şi ia.
Dacă tot iei, dă-mi şi mie, frate.
Din păcate amestecul nu este gata încă, pentru
că un umpa-lumpa l-a încercat ieri şi...
Ce mai faci astăzi ? Arăţi minunat.
Fiţi atenţi la asta.
Vrei să spui că asta este tot ?
- Ştii măcar ce este asta ? - Gumă.
- Da. Este o lamă din guma cea mai gustoasă şi minunată din univers.
- Ştii de ce ? Ştii de ce ?
Pentru ca guma asta include o masă cu 3 porţii în ea.
De ce ar vrea cineva asta ?
Va însemna sfârşitul tuturor bucătăriilor şi gătitului.
Doar o lamă din guma Wonka şi va fi tot ce vei...
... mânca la micul-dejun, prânz şi cină.
Guma asta conţine supă de roşii, carne friptă şi plăcintă cu afine.
- Sună minunat. - Sună ciudat.
- Pare că este o gumă pe gustul meu.
Prefer să nu o încerci, mai sunt câteva lucruri de...
Deţin recordul mondial la mestecat gumă.
Nu îmi e frică de nimic.
- Cum e dragă ? - E nemaipomenită.
Supă de roşii. O simt cum îmi curge pe gât.
- Da, scuip-o. - Fetiţo, cred că ai face bine să...
- Se schimbă. Friptură cu cartofi copţi şi unt.
Continuă fata mea.
Fata mea va fi prima care va mânca o gumă cu meniu complet.
- Da. Doar ca eu sunt puţin îngrijorat de...
- Plăcintă cu afine şi îngheţată. -... partea asta.
Ce are la nas ?
- Devine albastru.
Tot nasul devine mov. - Ce vrei să spui ?
- Violet, te faci violet.
Ce se întâmplă ? - V-am spus că nu e gata încă...
pentru că se produce ceva ciudat când se ajunge la desert.
Plăcinta de afine o ia puţin razna... Îmi pare rău.
Mamă, ce se întâmplă cu mine ?
Se umflă.
Ca o afină.
Am încercat pe 20 de umpa lumpa şi toţi au ajuns ca o afină. E ciudat.
Dar nu pot avea o afină drept fată. Cum va mai concura ?
O poţi duce la un bâlci la ţară.
Fii atentă, şi ascultă bine, povestea lui Violet Bouregarde
Este acea fată îngrozitoare care nu vede nici un rău...
În a mesteca, mesteca, mesteca,
Mestecă, mestecă, mestecă cât e ziua de lungă
Mestecă, mestecă cât e ziua de lungă Mestecă, mestecă cât e ziua de lungă
Din cauză că mestecă aşa mult Muşchii mandibulei se dezvoltă aşa tare
Dintr-o faţă frumuşică Ajunge aşa ca a lui Violet
Mestecă, mestecă cât e ziua de lungă Mestecă, mestecă cât e ziua de lungă
Umpa-lumpa, Umpa-lumpa
După ani buni de mestecat gumă Maxilarul tău devine tot mai puternic
Şi cu o puternică, mare mestecătură Ei îi vor muşca limba bietei fetiţe
De aceea încercăm aşa mult Să o salvăm pe domnişoara Violet Bouregarde
Mestecă, mestecă cât e ziua de lungă Mestecă, mestecă cât e ziua de lungă
Mestecă, mestecă, mestecă, mestecă, mestecă, mestecă cât e ziua de lungă
Mestecă, mestecă cât e ziua de lungă Mestecă, mestecă cât e ziua de lungă
D-le Wonka !!!
Vreau s-o duceţi pe d-na Bouregarde împreună cu
fiica ei la camera de stoarcere, imediat. Bine ?
Camera de stoarcere ? Ce o să-i faceţi acolo ?
O vor stoarce.
Ca pe un mic coş. Trebuie scos tot sucul ăla din ea imediat.
Mamă ajută-mă. Te rog.
Haideţi. Să dansăm.
Din cauza fetei trebuie să ne grăbim ca să respectăm orarul. Sunt foarte multe de văzut.
- D-le Wonka. - Da.
De ce ai hotărât să laşi oameni să intre aici ?
- Ca să vadă fabrica, desigur.
- Dar de ce acum ? - Şi de ce numai cinci ?
Care este premiul special ? Şi cine îl ia ?
Cel mai bun premiu este cel care... este o surpriză.
Violet va rămâne pentru totdeauna violet ?
Nu. Poate. Nu ştiu.
Dar asta se întâmplă dacă mănânci gumă toată ziua. Este dezgustător.
- Dacă urăşti aşa de mult guma de mestecat, de ce o mai faci ?
- Nu ar trebui să te mai bâlbâi că mă ameţeşti.
Îţi aminteşti prima bomboană ce ai mâncat-o ?
Nu !
De fapt, Willy Wonka, şi-a amintit de prima bomboană pe care a mâncat-o.
Îmi pare rău, mi-am amintit ceva.
Văd !
- Asta se întâmplă des ? - Din ce în ce mai des.
Pe ziua de azi.
Camera de sortare a nucilor
Asta este o cameră la mă pricep şi eu. Vedeţi
d-le Wonka, şi eu sunt în branşa asta cu nucile.
Folosiţi cumva HALIMACS 4000 pentru a face sortarea ?
Nu.
Eşti foarte ciudat.
- Veveriţe. - Da, veveriţe.
Aceste veveriţe au fost special antrenate să scoată miezul.
De ce foloseşti veveriţe şi nu umpa-lumpeni ?
Pentru că doar ele pot scoate miezul în întregime.
Vedeţi cum verifică dacă nuca e bună ?
Priviţi. Priviţi
Cred că aia e are miezul stricat.
Tati, vreau o veveriţă, ia-mi una din astea. Vreau una.
- Veruca, ai multe animale minunate. - Nu am decât un ponei, 2 câini şi 4 pisici
şi 6 iepuri, 2 canari, un papagal verde, o ţestoasă şi câţiva hamsteri idioţi.
Vreau o veveriţă.
Bine, tati îţi va lua una. Imediat ce va fi posibil.
Dar nu vreau orice veveriţă, ci una dresată.
Foarte bine.
D-le Wonka, cât vreţi pe o veveriţă din asta ? Spuneţi un preţ.
Nu sunt de vânzare. Nu poate cumpăra una.
- Tati ?
- Îmi pare rău dragă, dl Wonka nu-i rezonabil.
Dacă tu nu-mi iei o veveriţă, mă duc să-mi iau eu una.
- Veruca.
- Fetiţo.
Veruca, întoarce-te imediat înapoi.
Veruca.
Fetiţo, nu atinge nucile acelor veveriţe. O vor lua razna.
O să te iau pe tine.
Veruca.
Uite o cheie.
- Nu, nu-i asta !
- Tati. - Veruca !
- Nu, nici asta nu este.
Uite-o.
- Nu, nu este ea. - Tati, vreau să înceteze.
- Ce face ? - Verifică dacă e o nucă bună.
Doamne, Dumnezeule. Se pare că e o nucă stricată, până la urmă.
- Veruca. - Tati.
Unde o duc ?
Unde se duc toate nucile stricate. La gunoi.
- Şi unde duce asta ? - La incinerator.
Dar nu îţi fă griji. Îl aprindem doar marţi.
- Azi e marţi. - Poate nu îl vor aprinde azi.
Poate este o şansă să se hotărască să nu se aprindă astăzi.
Ajutor !!!
Poate e blocată în încăperea de sub gaură, dacă da, tot
ce trebuie să faci e să te întinzi mâna şi să o scoţi.
Bine ?
Veruca Salt Mica răsfăţată
Tocmai s-a dus pe burlanul de gunoi Şi vă întâlniţi, după ce va coborî
Cu un alt fel de prieteni Cu un alt fel de prieteni
Ca de exemplu un cap de peşte tăiat de dimineaţă de la un Halibut
O scoică rămasă de la o tocană de scoici O friptură pe care nimeni nu ar mânca-o
Şi o mulţime de alte lucruri, de asemenea Fiecare cu un miros aparte şi oribil
Miros oribil
Aceştia sunt noii prieteni murdari ai Verucăi Pe care îi va întâlni, în timp ce va coborî
Aceştia sunt noii prieteni murdari ai Verucăi
Cel ce a răsfăţat-o, oare cine e ? Cine i-a făcut toate poftele
Cine a transformat-o, în aşa o răsfăţată Cine sunt vinovaţii. Cine a făcut asta ?
Cei vinovaţi, asta e trist Sunt chiar draga mamă şi tatăl iubitor
Chiar !? Bine.
Tocmai am fost informat că incineratorul a fost stricat
- Deci ar trebui să fie gunoaie vechi de 3 săptămâni
care să le fi amortizat căderea. - Foarte drăguţ.
- Păi.. Acestea sunt veşti bune. - Da.
Ok, bine. Să ne continuăm drumul.
Nu ştiu de ce nu l-am luat până acum, dar liftul e cel mai rapid mod de călătorie aici.
- Nu pot fi atâtea etaje ? - De unde ştii tu deşteptule ?
Liftul ăsta nu-i unul obişnuit. Asta poate merge şi în
lateral, în diagonală şi în orice altă direcţie te-ai gândi.
Apeşi orice buton şi ai plecat.
Priviţi.
Doamnelor şi domnilor, bun venit la muntele meu.
Prefer să nu vorbesc despre asta.
Ăsta e spitalul de păpuşi şi secţia de arşi.
E nou.
Birourile conducerii.
Bună Doris.
Pericol
- De ce totul aici este fără rost ? - Dulciurile nu trebuie să aibă un rost.
- De aceea sunt dulciuri. - E o prostie.
Dulciurile sunt o pierdere de timp.
Fiul meu nu va fi un producător de ciocolată.
Atunci voi fugi.
În Elveţia, Bavaria. Capitalele dulciurilor ale lumii.
Pleacă, dar nu voi mai fi aici când te vei întoarce.
Îmi pare rău d-le. Dar noaptea închidem.
Steagurile lumii
Vreau şi eu să aleg o cameră.
Dă-i drumul.
Camera televizorului
Poftim, puneţi-vă ăştia pe ochi şi nu-i scoate-ţi orice ar fi.
Lumina asta îţi poate arde ochii. Şi nu vrem asta, nu ?
Asta e camera de teste pentru cea mai mare şi nouă invenţie a mea.
Ciocolata prin televizor. Într-o zi mi-a venit o idee.
Dacă televiziunea poate sparge o imagine în milioane de bucăţele şi s-o trimită prin aer
şi s-o construiască la loc la celălalt capăt,
eu de ce nu pot face acelaşi lucru cu ciocolata ?
De ce eu să nu pot trimite o ciocolată prin televizor pentru a fi mâncata ?
Nu o s-o ating. Nu o să mă duc acolo.
- Pare imposibil. - Este imposibil.
Nu înţelegi nimic despre ştiinţă.
De exemplu, e diferenţa între unde şi particule.
Ştii tu, energia necesară pentru a transforma energia în materie...
ar semăna cu energia a 9 bombe atomice... Iar bombăni !
Serios. Nu înţeleg nici un cuvinţel din ce spui.
Bine, voi trimite o ciocolată dintr-un capăt al camerei în celălalt,
cu ajutorul televizorului.
Aduceţi ciocolata.
Trebuie să fie foarte mare. Aţi văzut că la televizor
oamenii de dimensiuni normale apar atât de mici.
Este acelaşi principiu de bază.
- A dispărut.
Ţi-am spus eu.
- Acum acea ciocolată trece pe deasupra capetelor
noastre ruptă în milioane de bucăţele mici.
Haideţi să vedeţi. Haideţi.
Fiţi atenţi la ecran.
Uite-o cum vine.
Uite-o !
- Ia-o. - E doar o imagine.
- Fricosule.
Ia-o tu.
Haide. Întinde mâna şi ia-o.
Haide.
Sfinte găleţi.
Mănâncă.
Haide. Va fi delicioasă.
Este aceeaşi ciocolată, numai că s-a făcut mai mică. Asta este tot.
- Este minunată. - E un miracol.
Imaginaţi-vă că staţi acasă şi vă uitaţi la televizor
şi deodată apare o reclamă. Şi o voce vă spune...
Ciocolatele Wonka sunt cele mai bune din lume.
Dacă nu ne credeţi, încercaţi chiar acum.
Şi nu trebuie decât să te întinzi şi s-o iei.
Ce spuneţi de asta ?
- Poţi trimite şi altceva. Ca de exemplu cereale pentru micul dejun ?
- Ştii din ce sunt făcute cerealele ?
- Sunt făcute din resturi.
- Le poţi trimite prin televizor dacă vrei. Sigur că da.
- Dar oameni ?
De ce aş vrea să trimit o persoană, nu au gust prea bun.
Nu realizezi ce ai inventat ? Este un teleportator.
Este cea mai mare invenţie din istorie. Şi tu te gândeşti doar la ciocolată.
Calmează-te Mike. Cred că dl Wonka ştie ce vorbeşte.
Nu, nu ştie. Nici nu are idee.
Crezi că-i un geniu, dar de fapt e un idiot.
Dar eu nu sunt.
Hei, băiete.
Nu mă enerva.
- A dispărut. - Să vedem ce se vede la televizor.
Să sperăm că nu a fost lăsată în urmă nici o bucată.
Ce vrei să spui ?
- Păi... câteodată numai jumătate din bucăţi găsesc calea.
Dacă ar fi să alegi o jumătate din fiul tău, pe care ai alege-o ?
- Ce fel de întrebare e asta ? - Nu-i nevoie să urli. Doar o întrebare.
Încearcă toate canalele. Încep să fiu neliniştit.
- Uite-l. - Mike.
Cel mai important lucru pe care l-am învăţat vreodată
Cel mai important lucru pe care l-am învăţat vreodată După ce avem copii
Este că niciodată, niciodată, niciodată să nu-i laşi La televizor
Sau mai bine, nu instala acest lucru idiot, deloc
Niciodată să nu-i laşi Niciodată să nu-i laşi
Nu-i mai lasă să gândească Le omoară imaginaţia
Le pun piedici, şi le fac dezordine în gândire
Îl face pe copil atât de prost şi de orb
Atât de prost, Atât de prost
Nu mai poate să înţeleagă O poveste, un tărâm al imaginaţiei
Un tărâm al imaginaţiei Un tărâm al imaginaţiei
Creierul lui devine aşa de moale ca brânza Gândirea lui rugineşte şi îngheaţă
Nu poate gândi, el doar vede
Cu privire la micul Mike Teavee Regretăm foarte mult că noi
Regretăm că noi
Regretăm foarte mult că noi Va trebui să stăm şi să aşteptăm
Dacă îl vom putea face cum a fost de înalt Dar dacă nu putem...
Îi va fi ca o lecţie
Repede, să-l ia cineva.
Ajutaţi-mă.
- Slavă domnului, că nu a păţit nimic. - Nimic ? Ce tot vorbeşti ?
Trimite-mă înapoi cum am venit.
Nu este altă cale. Asta este o televiziune nu teleportator. Este o diferenţă
- Şi ce ai de gând să faci în legătură cu asta ?
Nu ştiu. Dar tinerii sunt flexibili. Se întind ca elasticul.
- Să-l punem la întins. - La întins ?
- Hei, asta a fost ideea mea.
Frate, da' ce slab va fi.
Da !? La întins...
Vreau să-l duci pe domnul Teavee şi pe...
băieţelul lui... la întins. Bine. Să-l întindeţi.
Să ne continuăm turul.
Mai sunt atâtea de văzut. Câţi copii au mai rămas ?
Dle Wonka, Charlie e singurul rămas.
- Doar tu ai mai rămas ? - Da.
- Ce s-a întâmplat cu ceilalţi ?
Dragul meu băiat, înseamnă că tu ai câştigat.
Te felicit din toată inima. Sunt încântat. Am avut o presimţire, să ştii.
Chiar de la început. Foarte bine.
Acum nu trebuie să mai lenevim. Mai avem multe de făcut pe ziua de azi.
Norocul nostru este că avem acest lift de sticlă, care să ne grăbească luc...
Care să ne grăbească lucrurile.
Haideţi.
Sus şi afară
- Sus şi afară ? Ce fel de cameră e asta ? - Ţine-te bine.
Dumnezeule, ar trebui să mergem mai repede altfel nu vom trece.
Nu vom trece de ce ?
Mi-am dorit să apăs butonul ăsta de ani de zile.
Ţineţi-vă bine. Pornim.
Sus şi afară.
- Vrei să spui... - Da. Vreau.
Dar este făcut din sticlă. Se va sparge în milioane de bucăţele.
Augustus, te rog, nu-ţi mai mânca degetele. Dar au un gust aşa de bun.
- Uite mamă, sunt mai flexibilă acum. - Da, dar eşti albastră.
Tati, vreau şi eu lift de sticlă ca acela.
Tot ce vei primi astăzi va fi o baie bună. Şi nimic mai mult.
Dar îl vreau.
- Unde locuieşti ? - Acolo. Casa aceea micuţă.
- Când crezi că se vor întoarce ? - Greu de spus dragă.
- Cred că e cineva la uşă. - Bună mamă.
- Mamă, tată, ne-am întors. - Charlie !
- El e Willy Wonka. Ne-a adus acasă.
- Văd asta. - Voi trebuie să fiţi pă...
- Părinţii băiatului ? - Da, asta.
- Spune că Charlie a câştigat ceva.
Nu doar ceva ceva, ci cel mai ceva din toate ceva-urile care au fost vreodată.
Îi voi da acestui băiat toată fabrica mea.
- Cred că glumeşti. - Nu, chiar este adevărat.
Vedeţi voi, acum câteva luni în urmă îmi făceam tunsoarea semestrială
şi am avut cea mai stranie revelaţie.
În acel singur fir de păr alb, mi-am văzut reflectată toată munca de o viaţă.
Fabrica mea, dragii mei umpa-lumpa. Cine-i va îngriji după ce voi muri eu ?
În acel moment mi-am dat seama... Trebuie să-mi găsesc un "păr"...
şi asta am făcut Charlie. Pe tine.
De asta ai trimis toate tichetele ălea.
Ce sunt umpa-lumpa ?
Am invitat 5 copii la fabrică, iar cel care era mai puţin lacom...
era câştigătorul. - Adică tu, Charlie.
- Deci ce spui ? Eşti gata să laşi toate astea
în urmă şi să vii să stai cu mine la fabrică ?
Sigur. Adică dacă poate veni şi familia mea cu mine.
Sigur că nu. Nu poţi conduce o fabrică cu părinţii pe cap.
- Fără supărare. - Nu ne-am supărat... ticălosule.
Un ciocolatier trebuie să fie liber. Trebuie să-şi urmeze visurile.
Trebuie să-şi suporte consecinţele.
Uită-te la mine. Nu am familie şi sunt un succes gigantic.
Deci, dacă vin cu tine la fabrică, nu o să-mi mai văd familia niciodată.
- Da. Consideră asta ca un fel de bonus.
Atunci nu merg.
Nu renunţ la familia mea pentru nimic. Nici pentru toată ciocolata din lume.
Înţeleg.
Asta este ciudat !
Mai sunt şi alte dulciuri în afară de ciocolată.
- Îmi pare rău dle Wonka. Rămân aici.
Este... neaşteptat. Şi... ciudat.
Presupun că în cazul ăsta o să...
Atunci, rămas bun.
- Sigur nu te vei răzgândi ?
Sigur.
Bine. Pa.
- Lucrurile vor merge mult mai bine.
- De data aceasta bunica Georgina ştia exact despre ce vorbea.
În dimineaţa următoare părinţii lui Charlie au reparat gaura din acoperiş.
Bunicul Joe nu mai stătea în pat. Nu se simţea obosit deloc.
Tatăl lui Charlie a obţinut o slujbă la fabrica
de pastă, să repare maşina ce-l înlocuise.
Lucrurile n-au fost niciodată mai bune pentru familia Bucket.
Dar nu tot aşa se putea spune şi despre Willy Wonka.
Nu pot să-mi pun mintea la lucru.
Dulciurile au fost singurul lucru de care eram sigur, dar acum nu mai sunt aşa sigur...
Nu ştiu ce arome să fac, nu ştiu pe care să le încerc
m-am săturat de mine însumi ceea ce este o nebunie
Mereu am făcut dulciuri pe care am simţit că trebuie să le fac şi acum...
Asta e, nu !?
Fac dulciurile după cum mă simt, dar acum mă simt rău şi aşa ies şi dulciurile.
Eşti foarte bun.
Cafeneaua Greystone
Ai auzit de ciocolatierul ăla, Wender... adică Walter ?
Willy Wonka ?
Asta este.
Se spune aici ca dulciurile lui nu se mai vând foarte bine.
Presupun că o merită.
- Nu. - Adevărat ? L-ai cunoscut ?
Da. Am crezut că e minunat, la început. Dar s-a dovedit că nu este aşa drăguţ.
- Avea doar o coafură ciudată. - Ba nu am.
- De ce eşti aici ? - Nu mă simt aşa bine.
- Ce te face să te simţi mai bine, atunci când te simţi oribil ?
- Familia mea.
- Ce ai tu împotriva familiei mele ? - Nu doar familia ta, ci ideea în sine de...
Mereu îţi spun ce să faci şi ce nu, şi nu duce la o atmosferă prea creativă.
De obicei încearcă să te protejeze pentru că te iubesc.
Dacă nu mă crezi ar trebui să întrebi.
Pe cine să întreb ? Pe tata ? Nici vorbă.
- Măcar nu de unul singur. - Vrei să merg cu tine ?
Ce idee bună. Da.
Şi ştii ceva ? Am transpor...
Trebuie să fiu mai atent unde parchez ăsta.
Cred că am greşit casa.
- Ai o programare ? - Nu.
Deschide.
Să vedem care sunt stricăciunile.
Deschiderea celei mai mari fabrici din lume
Wonka a deschis un magazin de dulciuri în centrul oraşului
Deschiderea fabricii
Nu am mai văzut o dentiţie ca asta de...
De...
- Willy ? - Bună tată.
Toţi anii ăştia... şi nu te-ai curăţat cu aţa dentară.
Nici măcar o dată.
După aceasta Willy i-a refăcut oferta lui Charlie,
care a acceptat cu o singură condiţie.
Ne scuzaţi că am întârziat, am fost prinşi de furtună
Mi s-a părut mie că am auzit un tunet.
- Stai la cina Willy ? - Da, vă rog.
Eu voi împărţi farfuriile.
Miroşi a alune. Îmi plac alunele. Mulţumesc.
Tu miroşi a... ca oamenii bătrâni. Şi a săpun.
Îmi place.
Coatele jos de pe masă, Charlie.
Ce zici de cele cu afine ? Cu lichior în loc de sirop.
- Băieţi, fără afaceri la masă. - Scuze mamă.
Cred că ai descoperit ceva Charlie.
Până la urmă Charlie Bucket a câştigat o fabrică de ciocolată.
Dar Willy Wonka s-a ales cu ceva şi mai bun.
O familie.
Una ce i se potrivea de minune. Viaţa nu fusese niciodată mai dulce.
Sincronizarea: "roeduard" pentru varianta "Charlie and the Chocolate Factory (2005) 720p BrRip x264 - YIFY"
Traducerea: Tzony
Best watched using Open Subtitles MKV Player