Faceţi reclamă produsul dvs.sau a unei marci aici contact www.OpenSubtitles.org astazi.
Subtitrarea: Zavera-Subtitrari-noi Team www.subtitrari-noi.ro
Mergi pe aici?
Bun. Întoarce-o invers.
Scoate-i picioarele.
Pungă.
Trebuie să ajungă în piaţă.
- Cât e ceasul? - În jur de 10:00
- E 10:00? - Da.
Trebuie să-mi iau copilul. Unde e Tony?
Tony şi cu mine am fost în oraş până târziu azi-noapte.
Dar nu-ţi fă griji, o să fie aici.
- Te descurci? - Da.
N-o să te lase baltă. Nici eu.
Hei. Hei, hei, hei!
- Da, Chef. - Trezeşte-te!
Un critic vine azi la noi.
De ce crezi că am dormit aici, frate?
Să ne apucăm de supă. Suntem în urmă cu preparatele de ouă.
Şi să facem carnea. Încă mai eşti morocănos?
- Nu, sunt bine, Chef. - În regulă.
Ajută-l pe Martin cu porcul. Am luat porcul.
Lechon!
- Salut. - Salut.
Pune-ţi centura, micuţule. Scuze că am întârziat.
M-am obişnuit.
Ascultă, nu cred că avem timp să vedem un film astăzi.
Din cauză că ai inspecţie azi?
- Da, de unde ştii? - Mi-a spus mama.
Ce-a spus?
A spus că s-ar putea să fii puţin îngrijorat.
- A spus că sunt îngrijorat? - Da.
Ei bine, mama ta nu mă cunoaşte chiar atât de bine.
- E cam pusă pe tine. - Da?
Ştii ce crede mami că ar trebui să fac?
- Ce? - Că trebuie să-mi iau un camion de mâncare.
- Îmi plac camioanele de mâncare. - Da, îmi plac.
Cui nu îi plac?
Mi te imaginezi pe mine conducând unul? Sunt un Chef.
- Lucrez într-un restaurant. - Bine.
Trebuie să merg până la piaţă, să iau nişte ingrediente.
Bine. Pot să vin cu tine?
Mă gândeam să te las la restaurant.
- Molly e acolo. - Nu, vreau să merg cu tine.
- No să-mi ceri tot ce vezi? - Nu.
Nu e vorba despre poftele tale. E vorba despre cumpărăturile mele.
- Ştiu. - Bun.
- Ai mov şi alb? - Doar portocaliu.
Doar portocaliu? Bine, dă-mi 6 pungi d-astea.
- Sau 8 pungi mici. - Tată.
Stai puţin fiule. Şi rodiile astea? Eu folosesc coaja,
- Am nevoie de coaja consistentă. - Tată.
Şase d-astea. Să vedem.
- Tată. - Ce vrei, Percy?
- Te rog, îmi iei nişte popcorn? - Tati lucrează, bine?
Nu, nu îţi iau popcorn.
- De ce nu iei un fruct? - Nu vreau fruct.
Cum poţi cere popcorn? Ştii măcar ce este?
- Nu. - Sunt carbohidraţi acoperiţi cu zahăr, da?
Uită-te la fructul ăsta.
E frumos.
Cum să vrei popcorn
când ai un fruct aşa frumos în faţa ta?
De ce nu îţi iei un fruct?
Se pare că trimit un inspector
care are şi un mare blog de mâncăruri.
- Ştii ce e un blog de mâncăruri? - Da.
Articole despre mâncare pe internet.
Ştiu ce este un blog de mâncăruri.
Ei bine, inspectorul ăsta e important şi mulţi dintre prietenii lui
nu mă plac.
Mi-au acordat atenţie din cauza unor recomandări atunci când eram la început.
- Sunt hateri. - Exact.
Noi n-aveam cuvântul ăla când eram copii.
Nu exista niciun cuvânt pentru "hater".
Cel mai mult puteai spune că cineva era gelos
ceea ce nu prea era exact ce-ţi doreai.
Taraba cu cârnaţi. Ai încercat vreodată cârnaţi andouille?
- Nu. - Sunt picanţi.
- Îţi place picant? - Nu.
Nu e chiar aşa de picant. Încearcă.
Sunt din New Orleans. Ai auzit vreodată de New Orleans?
- Da. - Da?
Face parte din S.U.A
Face parte din Louisiana Purchase, de la Napoleon.
Da, aia a fost...
Adică, acum. Aia s-a întâmplat cu mult timp în urmă.
- 1803. - Mă rog.
Vorbind despre cultura, mâncare... ştii ce zic?
Precum cârnatul ăsta andouille.
- Beignets. Ai auzit vreodată? - Putem să luăm de aici.
Nu la fel.
Când îl iei de aici e bun, pentru că îţi aminteşte de
o întreagă lume plină de amintiri.
Pentru că e... e o lume diferită.
- Ar trebui să mergem acolo cândva. - Absolut.
- Pe bune? - Da.
Adică, nu acum.
- Dar... - Când?
Nu ştiu. Am... Sunt foarte ocupat acum.
- Am inspectorul ăsta care vine. - După ce vine inspectorul?
Da, dupăia.
Sunt liber de la şcoală luna viitoare.
Luna viitoare? Da, am putea merge atunci.
- Super. - Sau, mă rog... dacă tu...
Dacă nu... o s-o întreb pe mama.
Dacă nu reuşim luna viitoare, mergem mai altădată.
- Dar cu siguranţă vom merge. - Deja am întrebat-o pe mama. E în regulă.
Ai întrebat-o deja?
De unde ai telefon? Cum de ai un telefon deja?
Toată lumea de vârsta ta are telefon?
Hei, Popeye adu-mi sosul aici, bine?
Al cui e baconul ăsta? Trebuie să am grijă şi de asta acum?
Când aflu al cui este, ţineţi-vă bine, că vin după voi.
Cum stăm oameni buni? Vorbiţi-mi.
Porcul e ciopârţit, baconul e în regulă.
Bun. Lume, noapte importanta în seara asta. Ştiţi toţi ce se petrece?
Da? Anunţaţi-mă imediat cum ajunge.
Vreau ca lumea să se simtă bine la toate mesele din împrejur.
Sună-ţi prietenii, adu-i aici, spune-le că plătesc eu.
Paharele arata în regulă.
Nu mă faceţi să scot nuiaua. Mulţumesc!
- Oh, Chef. - Am marfa bună.
- Vezi asta, Martin? - Uită-te. Ăsta e un specimen.
- Morcovi micuţi. - Am făcut pasta...
- Am înţeles! - Carl.
Nu acum, te rog.
De unde ai luat roşiile astea zemoase?
- Riva e aici. - Bine, ai prins-o? Hai să...4
Ce face Riva aici?
Nu ştiu.
I-am făcut un espresso, ţi-am câştigat 5 minute.
Ar trebui să te întâlneşti cu el afară.
Trage de timp 5 minute. Cât să vorbesc cu stafful.
Bine, aşteaptă-te să apară pe aici.
Da, mersi.
Cum o să-l ţii pe psihopatul ăla să nu vină aici?
- Trebuie să ai tu un plan... - Vrei să le mărunţesc pe astea?
Da, mărunţeşte-le. Vreau să mărunţeşti...
- E Carl aici? - Da.
Salut, Carl.
Carl.
Plănuieşti să schimbi meniul?
Nu pot face asta acum, te rog, doar...
- Ştii că sunt multe la bătaie azi. - Ştiu.
D-aia meniul trebuie să fie perfect.
- Te pot ajuta să-l aranjezi. - Nu pot face asta chiar acum.
Lasă-mă 5 minute cu stafful, o să îţi prezint meniul.
Am mai făcut asta. Te pot ajuta.
N-am nevoie de ajutor momentan. Am nevoie de spaţiu.
Bine?
Mersi.
Putem să avem puţină intimitate?
Dacă îţi cer să pleci, tu te uiţi la Carl?
Bine, toată lumea, împrăştiaţi-vă.
- Te descurci? - Mă descurc.
Ia o cafea.
- Să stabilim ceva. - Da.
Tu nu vorbeşti cu stafful meu aşa. Eu vorbesc cu stafful meu şi atât,
Tu îţi vezi de treaba ta, iar eu de a mea.
Asta a fost înţelegerea când m-ai angajat.
Bine, acum mă asculţi puţin?
Carl, am idei. Uneori, ideile mele funcţionează,
Nu-mi pasă ce revistă a zis că tu eşti următoarea mare celebritate.
Treaba e, ca tu lucrezi pentru mine, în restaurantul meu.
Am avut şi alţi bucătari înainte de tine în bucătăria asta.
- Şi o să mai am alţii şi după tine, - Bine, frumoasa conversaţie.
- Lasă-mă să mă apuc de treabă. - Ştii cine vine în seara asta.
Suntem inspectaţi de cel mai important inspector din oraş.
- Da. Sunt conştient. - Blogul sau a fost vândut către AOL...
- Pentru $10 milioane. - Exact.
- Ştiai asta? - Da. Ştiu.
- Bine. - E important.
- De asta vreau să pregătesc un meniu bun. - Vrei să pregăteşti un meniu bun?
- Vreau să-i pregătesc nişte mâncare bună. - Da. Păi atunci...
Localul nostru e într-o râpă acum...
- Într-o râpă? - Da, într-o râpă.
Ştii că ne merge mai bine decât orice alt restaurant din zona asta?
Nu vorbesc despre câţi bani facem.
Vorbesc despre creativitate, mâncarea pe care o servim.
Am servit aceeaşi mâncare timp de ani buni.
Îţi aminteşti ce s-a întâmplat când ai pus boaşe de animale în meniu?
Vorbeşti despre meniul meu special?
Da. Când te complici să faci arta în bucătărie, oamenilor nu le place.
Nici măcar o persoană n-a comandat meniul tău special.
Te rog, ascultă-mă.
Am investit o grămadă de bani în renovare ca să-ţi fac ţie localul tău franţuzesc
mă rog, orice ar fi.
- Costum de gătit franţuzesc. - Aşa.
Nu orice chef primeşte asta. Ştii de ce tu ai primit?
- Apreciez gestul. - Şti de ce?
Pentru că meriţi.
Vezi, tu nu ştii asta. Dar eu ştiu.
Meriţi.
Fii deştept în seara asta.
Uite, dacă ai cumpăra bilete la Stones
şi Jagged n-ar cânta "Satisfaction" cum te-ai simţi?
Ai fi fericit?
- Nu. - Nu!
Ai arde locul din temelii.
Meniul tău funcţionează.
Oamenii îl iubesc.
Carl, fă ce vrei în noaptea asta. Bine? Tu eşti Cheful.
Ştii ce mă gândesc?
Cred că ar trebui să-ţi joci cărţile.
În regulă, să începem prieteni.
Seară importantă!
Uite ce vom face.
Vom merge cu favoritele.
Începând cu oul cu caviar...
supa franţuzească de ceapă,
salată de frisae
calamar risotto...
file.
Şi vom încheia în forţă, cu favoritul publicului,
prăjitură sub formă de lavă de ciocolată.
Vorbiţi cu Molly despre vinuri.
Anunţaţi-mă când ajunge aici. Şi hai să ne simţim bine.
Puneţi suflet, oameni buni. Noapte importanta. Haideţi să ne simţim bine.
Bun, bun.
M-am săturat să fiu singur
M-am săturat să fiu doar eu
Vrei să mă ajuţi, fata, cât de repede poţi?
Lumea spune că am găsit o modalitate
Să te fac să spui că mă iubeşti
Hei, iubito, nu te-ai lăsat înşelată
Este un fapt natural
Că vreau să mă întorc
Arată-mi unde este
Iubito, da
M-am săturat să fiu singur M-am săturat
Tata.
Tată.
Tată! Hai, să mergem.
Uite, review-ul, e pe site.
Spre review. Să vedem.
- Pentru review. - Să începem.
- Eroul meu culinar. - Pentru echipă.
- Whoo! - Da!
"Acum 10 ani, am avut plăcerea de a lua cină
"la localul lui Chef Casper, Miami, Marrow"
- Miami în casă, iubire. - Marrow, iubire.
Aia e casa ta.
"Îndrăzneala mare a acestui curajos om, proaspăt pe scena lumii culinare
"mi-a reamintit de ce scriu despre mâncare ca o vocaţie"
- Da! - Asta-i o mare presiune.
"Este aproape imposibil de separat respectul meu faţă de Chef Casper
"şi cât de mult m-a inspirat când m-am aşezat să cinez alături de el
"la recent renovatul local Brentwood Gallic, Gauloises."
- Da, e de bine! - "Cum s-au schimbat vremurile...
"În ultimul deceniu, Chef Casper a arătat cum se poate transforma
"din cel mai dur chef în Miami
"în furnica nevoiaşa care îţi dă 5$ de fiecare dată când te vede
"sperând că o vei plăcea.
Dar în loc de asta te face să te retragi din îmbrăţişarea ei excesivă
cara ameninţa să te sufoce în strânsoarea ei umedă şi tremurătoare.
"Aperitivul special
"făcut să impresioneze lumea
"este oul cu caviar.
"Un ou decojit cu puţin caviar în vârf
"este o scuză pentru chef
"pentru lipsa sa de imaginaţie.
"Valoarea lui Carl Casper se poate rezuma din prima gura
"luată din irelevanta să
"prăjitură sub formă de lavă cu ciocolată.
Casper nici măcar nu a avut curajul să gătească prea puţin prăjitura,
lipsindu-i astfel semnătura topită din centru."
"Acest deşert eşuat este emblema
"noului capitol dezamăgitor al vieţii lui Carl Casper.
"Dramatică sa... luare în greutate poate fi explicată doar
"doar de faptul că mănâncă
"toate resturile care sunt rămase în bucătărie"
Două stele.
Nu înţeleg. Nu înţeleg.
Tuturor le-a plăcut. Chiar şi lui i-a plăcut.
De ce să scrie toate acele lucruri rele despre mine? Despre mâncarea mea.
Cui îi pasă?
Mie. Pentru că aş fi putut mai mult.
Trebuia să gătesc ceea ce trebuia să gătesc.
Uiţi lucrul ca toată lumea a fost fericită,
şi creezi o problemă acolo unde nu e una.
Nu e greu să faci oamenii fericiţi.
Sunt anumite lucruri pe care le poţi pune în meniu ca să faci pe toată lumea fericită.
Dacă pui carne de ton, se va vinde automat.
E garantat. Ştii asta.
Dar am gătit carnea de vită,
şi nimeni nu vrea s-o încerce.
- A fost bună, totuşi. - Da, pentru o masă în familie.
Ei bine, pentru cine găteşti, până la urmă?
Asta vreau să zic. De ce trebuie să aleg?
De ce nu le pot avea pe amândouă?
Sunt bucătari care gătesc mâncare în care ei cred
şi oamenii o vor încerca pentru că vor să încerce noi experienţe
şi de cele mai multe ori, le şi place.
- Ce vrei să-ţi zic? - Adevărul.
Vrei să-ţi spun că eşti cel mai bun chef
cum care am lucrat vreodată.
Şi e adevărat, pentru că eşti.
Tu eşti, Carl. Cel mai bun chef cu care am lucrat vreodată.
- Bine. - Vorbesc serios.
Mulţumesc!
Cu plăcere.
- Am stabilit să nu facem asta. - Ştiu.
De ce nu-ţi gătesc ceva?
Bine, să mergem.
Mama vrea să vorbească cu tine.
Inez?
Inez.
Eşti bine?
Am primit două stele.
Să primeşti două stele e bine, nu?
Adică, nu citesc chestia aia de obicei, dar...
începe să scrie toate chestiile alea persoanele despre mine.
Câţi oameni ai care muncesc? Ai 50 de oameni care muncesc aici.
Şi Percy are 10 ani. Încă mai are nevoie de o bonă?
E toată ziua la şcoală. Nici nu ştiu ce face aici toată ziua.
Bună, Flora.
- Bună, Domnule Carl. - Adică, ce vrea,
- Ce face aici? - Ştii că se simte prost, nu?
Pentru că am întârziat? Deja mi-am cerut scuze, e totul ok.
Întârziat? Te-a aşteptat singur o oră pe stradă.
Nu mi-am dat seama că a fost aşa mult timp...
Doar că... a fost ziua aia...
Ai dreptate.
Nu mi-a plăcut ce-au scris despre tine.
Nici mie nu mi-a plăcut.
M-a rănit, da?
Eşti bine?
Sunt bine.
Bun.
O să mă revanşez faţă de el.
- Ne-am distrat, nu? - Da.
- Unde mergi? - Trebuie să lucrez la un meniu.
E devreme, Pot să mă uit la tine?
Scuze... e la muncă.
- N-o să-ţi stau în cale. - Da, trebuie să ajung la muncă.
- Bine, pa. - Ne vom distra săptămâna viitoare.
Bine.
Ce faci aici? Ce e nebunia asta?
- E o nebunie. - Da.
- Nu te-ai dus acasă, nu? - Nu.
- Vino aici, ia vezi. - Du-te acasă, omule.
- Ai stat aici toată noaptea, du-te acasă. - Vino aici.
Culcă-te, lasa Twitter-ul, dă-i drumul de aici.
"Lasă Twitter-ul?"? Despre ce vorbeşti?, "Lasă Twitter-ul"?
Adică, lasă-i naiba. Asta vreau să zic.
- Oricum, cine citeşte rahaturile alea? - Nu sunt pe Twitter.
Nu ştiu despre ce vorbeşti.
Nimic. Ziceam şi eu. Ce-i aia?
- Aia e carne asada. Uită-te! - Wow.
Wow!
- Bună? - E uimitoare, frate.
- Este? - Sfinte Sisoe!
- Nu, pe bune. - Sunt serios.
- Spune-mi adevărul. - Îţi spun adevărul.
- E incredibilă. - Se simt bine aromele?
- Aromele se simt perfect. - Să-i dăm drumul.
Chef Big Dog toată noaptea, gătind.
- Intră, prietene. - Vino aici.
- Tony, gustă asta, - Taci din gură şi gustă asta.
- Vino aici. - Ce avem aici?
E bună?
Prea iute?
- Prea iute? - E perfectă, Chef.
- E bună? Aromele? - E perfectă!
- E gustoasă şi picantă. - Îţi place?
- Frate. - Uită-te la asta.
- Da. - Da?
- E super. - E bună?
- Nu te juca cu mine. - Dar e aşa de bună.
- Vezi, ţi-am spus eu. - E super aromata, frate.
- E bună, nu-i aşa? - Umm.
- E bună? - Big Dog, lasa Twitter-ul.
"Lasă Twitter-ul". Din nou "Lasă Twitter-ul".
De ce aş lăsa Twitter-ul?
- Nu eşti pe Twitter? - Nu.
Ai prea multe femei? Asta e problema?
Asta ar trebui să fie, nu?
Ce are Twitter-ul de-a face cu femeile?
N-ai auzit de termenul "reţele de socializare"?
- Ba da. - Ei bine, aia e.
- Înseamnă femei, păsărică? - Da, păsărică.
Sau să-ţi cumperi bilete la vreun spectacol.
- Sau să afli de vreo trupă nouă. - Flash mobs. Genul ăsta de lucruri.
- Orice cere o bază de date. - Deci păsărica cere o bază de date?
Da!
Arată-mi ce e pe Twitter de-ar trebui să văd.
- Acolo, ăla e gochujang? - Nimic. Nimic.
- Ai făcut gochujang? - Da, uite-l acolo.
O să-i dea 86. Riva o să-i dea 86.
- Frate, gochujang asta e bun. - Nu-ţi face griji în legătură cu Riva.
Nu te va lăsa să serveşti rahatul ăla Korean.
Lasă-mă pe mine să mă ocup de el, nu-ţi fă griji.
El zice că pot găti orice vreau.
- În regulă. - Vom găti aşa.
- Ai încercat aia? - Frate.
Asta e broccoli rabe l'anchois. Ia vezi.
Asta e ridicol.
- Ce ai acolo? - Am...
- Mama îi tăie coajă. - Da, ei bine, eu nu.
- E bun. - Normal că e bun.
Poţi să opreşti ăla, te rog?
Scuze.
Ai auzit de Twitter?
- Da. Am cont. - Da?
- Cum funcţionează? - E mişto.
E mişto? Aşa funcţionează? E mişto?
- Postezi tweeturi. - E ca şi cu mesajele pe telefon?
Nu.
- Fă-mi şi mie cont. - Bine.
Ce nume de utilizator vrei?
Carl.
Nu poţi să pui Carl, trebuie să fie o poreclă.
At Carl Casper.
AtCarlCasper.
- E luat. - Cineva mi-a luat numele?
AtChefCarlCasper? E mişto?
Da, e bine.
At... Chef...
Carl... Casper.
E pentru sex asta?
Pentru asta te înregistrezi tu?
Nu, nu pentru asta. Cineva a scris ceva urât.
Vreau să văd ce-a scris.
Bun.
Rahat.
Nu poţi vorbi aşa,
Nu-mi pasă dacă maică-ta nu e pe aici, nu vreau să înjuri.
- Reviewul ăla a ajuns viral. - Ce înseamnă?
Înseamnă că mai multe persoane l-au repostat.
Toate persoanele astea au citit reviewul?
- Da. - Rahat!
- Cred că e destul de mişto. - Eu nu.
- Nu, mă refer la noi, făcând asta. - Făcând ce?
Ştii tu, vorbind.
Vorbim tot timpul.
Nu, adică, vorbind şi făcând ceva interesant.
Ei bine, facem lucruri.
Nu, nu doar uitându-ne la ceva.
Vorbim, ne distrăm.
Şi învăţăm lucruri unul de la celălalt.
Mi-am dat seama, să ştii, cu tine locuind la mama ta
şi eu muncind tot timpul, când ne întâlnim vrei să facem lucruri distractive.
Eu cred că ăsta e destul de distractiv. Ştii tu, descoperind lucruri interesante.
Ca atunci când locuiam cu toţii acasă.
Da, şi mie îmi lipseşte asta.
Atunci de ce nu te muţi înapoi acasă.
Percy, nu pot să dau buzna...
Nu tu eşti motivul pentru care nu locuiesc acasă, ştii asta, nu?
'Pentru că e adevărat.
- Atunci de ce? - Atunci de ce, ce?
De ce nu locuieşti acasă?
Păi, mami şi tati... şti tu,
fiecare am luat-o pe drumuri diferite.
Dar încă suntem prieteni foarte buni.
E mai bine dacă nu locuim sub acelaşi acoperiş.
Şi că nu suntem măritaţi.
- Înţelegi? - Nu.
E greu de explicat.
Putem să ne dăm tweeturi când nu suntem amândoi în acelaşi loc?
- Da. - Mă înveţi cum?
Da.
Prima oară apeşi aici şi trebui să-ţi introduci porecla.
- Bun. - Poţi să te loghezi chiar şi pe iPhone.
Apeşi butonul ăsta aici.
postează pe peretele tău şi toţi urmăritorii tăi pot vedea.
Bine.
- Tati? - Da.
Ai făcut 1653 urmăritori.
- E de bine? - E uimitor.
Bun. Ce înseamnă?
Înseamnă că 1653 de persoane îţi citesc postările tale.
Am crezut că e că vorbitul prin mesaje.
Ai postat ceva de azi-noapte?
- Nu. - Eşti sigur?
Da, doar am trimis un mesaj privat cuiva.
- Cui? - Inspectorului care a scris despre mine.
Poţi trimite mesaje private doar celor care te urmăresc.
Cred că ai postat mesajul ăla în public.
Nu, el a scris ceva urât despre mine şi eu i-am răspuns
Tata, răspunsurile sunt publice, toată lumea le poate citi.
Şi se pare că el a re-postat
către tuturor cei 123.845 de urmăritori pe care îi are.
Şi ţi-a răspuns.
Ce-a spus?
- Nu cred că ar trebui să citesc. - Doar...
Poţi să citeşti pentru mine, te rog?
Citeşte răspunsul.
"AtChefCarlCasper...
"Aş prefera ca tu să stai pe fata mea
"decât să gust prăjitura aia oribilă a ta."
Mi-a scris el aia?
A scris către toată lumea.
Glumeşti...
Îţi dai seama câţi oameni au citit asta?
Am aproximativ 2.000 de urmăritori de azi-noapte.
- Eşti la modă, frate. - Îmi trimit mesaje.
Mă îndeamnă să îi răspund.
- N-o fă. Nu-i răspunde. - N-o fă, Chef.
- Nu-i răspunde, ia drumul mai lung. - Ştiu.
Dar jumătate din oameni spun că el are dreptate.
Da, dar cealaltă jumătate spune că se înşeală.
- Ästa e internetul. - Are dreptate. Ascultă-l.
- Asta e Social Media. Eşti pe Twitter? - Da.
- Care e numele tău? - Little Marty.
Dar toţi oamenii care mă urmăresc, nu vreau să mă plimb ziua.
Evit tot... hei, ce faci?
- Tipul ăsta. - Nu. Ce scrii?
Chef... nu, nu e o idee bună.
Ascultă. Nu îl voi trimite până când nu stabilim că e în regulă mesajul.
"De ce nu vii din nou diseară?
"Am un nou meniu doar pentru tine, rahatule."
- Nu, dă-mi telefonul. - Nu e o idee bună.
N-o fă!
- E trimisă, frate. - S-a întâmplat.
- De ce-ai făcut-o? - Nu poţi să anulezi acum.
Ştii ce? Arunc mănuşă în ring.
Fiţi gata de o luptă.
Mă duc să-l las pe Percy acasă şi dupăia revin
şi gătesc meniul care trebuia să-l fac data trecută.
- Unde mergem azi? - Trebuie să te las acasă.
Trebuie să merg la cumpărături, scuze.
- Pot să vin cu tine? - Nu, scuze.
Cum se face că eu niciodată n-am voie în bucătărie?
Pentru că e cald, e gălăgie şi se înjura.
Şi ce? Aud înjurături mai tot timpul.
- Unde? - Pe net.
Ce website te-ar învăţa să înjuri?
- YouTube. - Pe YouTube se înjura?
Pot măcar să merg la cumpărături cu tine?
No.
Am foarte multe de făcut.
Uite cine ne aşteaptă. Bună, mami.
Vino aici. Mi-a fost dor de tine. Dă-mi un pupic.
- Bună. - Bună
Producătoarea mea a zis că poate să vorbească cu tine.
- De ce nu vorbeşti tu cu ea? - Despre ce?
- Despre Twitter? - Toată lumea citeşte ce-ai scris.
- Nu cred că înţelegi. - Ce să înţeleg?
Hai înăuntru să o sunăm.
Da, spune-i să mă sune imediat.
Carl e cu mine. Sunt acasă. Mulţumesc.
- Eu o să plec. - Nu, o să sune ea imediat.
- Era pe cealaltă linie. - Faci din ţânţar armăsar.
Nu-mi place să te văd aşa.
Cum? Sunt bune. Trebuie să mă apuc de treabă.
N-o să fii niciodată fericit gătind pentru altcineva.
Asta e despre camionul de mâncare? Nu vreau să vorbesc despre asta.
De ce nu? Îţi poţi găti propria mâncare. Să ai afacerea ta.
Pot să te rezerv la toate petrecerile la care merg.
Apreciez oferta, dar nu am nevoie de milă
de la tine sau fostul tău soţ.
- De ce eşti aşa mândru? - Pentru că muncesc.
Şi orice ar crede lumea.
Am libertatea să gătesc tot ce vreau eu acum.
Îmi place viaţa mea.
Cât despre producătoarea ta, spune-i
că înţeleg că nu ar trebui să postez poze cu scula mea
şi orice sfat legat de carieră ar trebui să-l ţină pentru ea.
Bine? Ne vedem mai târziu. Mersi.
- Am toate alea în maşină. - Vrei să fac asta?
- E pornită? - Da. O facem.
- O facem, prieteni. - Haide. Să dăm tot ce avem mai bun.
Vreau Cambrosul, delicatesele afară ca să le putem decora.
Carl, îmi poţi spune ce se întâmplă în seara asta?
Nu, câte mese avem azi?
Câte? Avem rezervări peste limită. Dar am printat meniurile.
Bun. N-ai printat meniul. E diferit.
- Asta înţeleg eu. - Facem un meniu de gustare.
- Carl, trebuie să pun vinul... - Meniul de degustare pentru Ramsey Michel.
- Ştiu, dar... - Vine. Ştie.
- Ai văzut articolul "Eater"? - Da.
- Mă bucur pentru tine. - E peste tot pe internet.
- Îmi place să te văd aşa. - Gusta mâncarea.
Adu şi stafful să guste.
Fă-i să înţeleagă ce se întâmpla în seara asta.
- Bine? - Bine?
Nu avem speciale azi. Tot meniul e special.
- Sunt bucuroasă. - Şi eu. Sunt în sfârşit fericit.
Sunt fericit, bine?
Am voie să fiu fericit la muncă?
Carl. Păstrăm meniul ăsta, nu?
Am ceva foarte bun plănuit pentru diseară.
O să vezi... N-o să fie boaşe de animal.
- N-o să poţi să guşti. - S-ar putea să fie adevărat.
Dar avem cele mai multe rezervări de când am deschis.
- Realizezi? - Da. Am fost pe Twitter.
- Da. - Am promovat restaurantul.
- Am fost pe Twitter. - Ce? Da, asta e altă treabă.
De acum încolo, înainte să postezi ceva pe net îmi ceri mie voie.
Toată lumea e aici
pentru că l-am provocat pe Ramsey Michele
şi au venit să se uite cum îl fac praf.
Da, şi o să îţi ceri iertare pe Twitter
pentru că l-ai înjurat pe cel mai respectat critic din Los Angeles.
- N-o să-mi cer scuze. - Cum adică, n-o să...
- Vezi ce-a scris despre mine? - Nu-mi pasă...
- El a început! - ...ce-a scris el. Nu-mi pasă.
Eşti un bucătar. Eşti un chef.
Asta găteşti de ani buni şi funcţionează.
Şi ori găteşti meniul pe care oamenii au venit să-l mănânce...
- Vrei să gătesc aceeaşi mâncare? - Exact aceeaşi...
Aceeaşi mâncare de care şi-a bătut joc? El, care vine în seara asta aici?
Restaurantul nu e plin cu critici.
E plin cu oameni care ţi-au mâncat mâncarea
în ultimii 10 ani.
Şi acum, dintr-o dată, faci pe artistul?
Ei bine, fii artist în timpul tău liber.
- Ascultă. - Fără boaşe de animale.
- Ascultă. - Fără creiere prăjite.
Nu gătesc boaşe de animale. Ascultă-mă!
În bucătăria asta fac ce vreau, aşa ne-am înţeles.
Nu dau doi bani pe înţelegerea noastră.
Înţelegerea s-a schimbat. Ori stai ori pleci.
Tu decizi, punct.
- Avem un local plin de oameni... - Da -..care vin în noaptea asta... - Da.
- Să-mi mănânce mâncarea. - Nu, nu e mâncarea ta.
Nu e mâncarea ta.
E mâncarea mea, pentru că ăsta e restaurantul meu.
Eu plătesc pentru pahare. Eu plătesc pentru şerveţele.
Eu plătesc pentru linguri. Eu îi plătesc salariul lui Molly.
Plătesc salariul la toată lumea de aici, bine?
Ori îmi găteşti meniul meu, ori mi-l găteşte Tony.
Tony, oricum tu îl găteai mai mereu, nu?
Spune adevărul, am dreptate?
Mă ameninţi că mă concediezi?
Te ameninţi că te concediez?
Nu, îţi spun ce să gata să fac
dacă nu găteşti meniul meu.
Subiect închis.
Atunci, de ce nu-ţi găteşti meniul fără un chef
şi să vedem cum îţi merge în seara asta?
Hai Tony, să mergem.
Tony.
Baftă.
- Oh, no way. - Good luck, Jack.
- Nu se poate. - Martin!
- Nu, nu se poate, frate. - Stai. Stai.
Martin, lasă-mă să mă duc.
Nu te du, stai.
Sună-mă.
Tony, ai un local plin în seara asta. Fii profesionist.
Scoateţi prăjitura, masa 22.
Dă-mi aia înapoi. Dă-mi aia înapoi.
Asta e masa 22.
O secundă, te rog.
Nu, nu, aia trebuie prăjită. N-ai prăjit-o.
Bun venit înapoi.
Încântată să vă văd din nou, dl. Michel, veniţi pe aici.
Mulţumesc!
- Sper că n-a fost prea aglomerat pe drum. - N-a fost.
- 30, am luat una. - Masa 30 încă nu are risotto.
Care-i treaba cu toate biletele astea frate?
Da? Cu ce te pot ajuta?
Nu e asta...
N-a fost asta în meniu şi data trecută când am fost aici?
Cred că da.
Aveam impresia că în seara asta va fi...
diferit.
Înţeleg.
E ceva ce putem face pentru dumneavoastră?
De fapt, aţi putea...
Pot vorbi cu Chef? Chef Casper?
Am o sticlă din 2009 pe care tocmai am deschis-o.
Îmi permiteţi?
Ultima oară când am fost în Napa, la podgorie,
mi-au dat sticla asta drept cadou,
şi am aşteptat ocazia potrivită de a o desface.
E foarte generos din partea ta.
E Chef Casper aici?
Din păcate, a trebuit să plece.
Se întoarce?
Mi-e teamă că lucrurile n-au fost clarificate.
Am nevoie de tine. Închide telefonul.
- Lasă-mă să-mi fac treaba. - Du-te la bar.
- Tony! - Carl, nu pot vorbi momentan.
- Suntem daţi peste cap. - Tipul ăsta a postat pe Twitter.
Râde de mine online, ce rahat îi serviţi?
Nu ştiu. Aceeaşi mâncare.
- Ce mănâncă? - Cred că...
- La ce fel este? - Este...
Mănâncă prăjitura cu ciocolată.
Ţine-l acolo unde e.
- Ce? - Parchez maşina.
- Carl, ce? - Nu-l lasa să plece.
Ţine-l acolo!
E aici? E aici?
- Rahat! - Să mergem în spate.
Vreau doar să spun un singur lucru, unul singur.
Să mergem la bucătărie.
Încetează!
Doar...
Aştept să vorbesc cu nemernicul ăsta de mult timp.
- Bine. - Nu sunt îngâmfat, nu sunt sărac.
Nu-mi pasă ce crezi tu.
Nu te ridici la nivelul meu. Nu sunt sărac!
Prăjitura de ciocolată nu e doar o prăjitură necoaptă bine.
Nu de aia centrul e moale.
Iei un cilindru rece şi îl aşezi pe prăjitura
aşa exteriorul se coace, iar interiorul rămâne moale.
Bine. Bine.
E moale, vezi? E moale, nemernicule!
Şi tu nu fac nimic. Ce faci tu?
Stai şi mănânci şi dupăia arunci cu vorbe în noi.
Ca să faci oamenii să râdă.
Ştii cât de mult muncesc pentru asta?
Ştii cât de mult munceşte echipa mea?
Ce sacrificii fac ca să te mulţumesc,
iar tu decât te răhăţeşti pe mâncarea mea.
Bine.
- Doare! - Da.
Doare când scrii porcăriile alea despre mine.
- Te-a rănit. - Da. Da.
El credea că o să-i închizi restaurantul.
Nesimţitule.
Şi tu ce faci? Doar scrii nişte porcării ca să...
Inventezi lucruri. Prăjitura mea era moale!
E moale!
Nenorocitule!
- Nu te ridici la nivelul meu. - În regulă.
- Nu eşti de nivelul meu. - Bine, Carl.
- Nu e de nasul meu. - Nu, nu e.
Dar eşti un producător. N-ai pile?
Nu de asta eşti angajat de obicei? Să ştergi chestiile astea de pe net?
Dar e deja pe internet.
Chiar dacă aş da în judecată o persoană să-l şteargă,
sunt multe altele pe alte telefoane.
Ce ar trebui să... măcar ar trebui să
luăm măsuri legale?
Îi ameninţi cu avocaţi pe un caz
care deja a primit destulă atenţie.
Şi dupăia mai apari o săptămână prin ziare.
Şi dupăia criticul ăsta o să scrie despre tine non-stop.
Şi toate o să apară în ziar,
şi dintr-un ziar o să apară în altul.
E de necrezut.
- Deci... - N-am văzut nimic aşa...
Stai aşa... vrei să zici că nu pot face nimic?
Ca să şterg clipul ăla? Nu, ăla e acolo pe vecie.
Super. Mişto.
Dar ar putea fi o oportunitate.
Cum ar putea fi o oportunitate?
Ei bine, aşteptam să îţi zic despre asta
dar sunt sigură că avem o şansă la "Hell's Kitchen".
- Stai, ce? - Emisiunea.
Nu cred că înţelegi ce se petrece.
Sunt un chef adevărat cu...
- Ai zis că ai nevoie de bani, nu? - O slujbă.
O slujbă, nu bani. Am nevoie de o slujbă, cum aveam.
Ei bine, ai 20.000 de urmăritori pe Twitter.
- E un număr mare. - Da, o să închid contul.
- Nu-ţi fă griji. - Nu-l închide.
Poţi face bani făcând reclama la nişte produse.
Mă asculţi? Nu vreau să mă implic.
- Vreau să gătesc mâncare. - Ai două variante.
Ori te implici şi lucrezi mult.
Ca Honey Boo Boo. Nu vreau asta..
Ştii câte trage? Sau mama ei?
Nu-mi pasă ce face. Fă-ţi punctul de vedere odată.
Sau stai ascuns, până trece furtuna.
Credeam că o să fie pe net pe vecie.
Este, dar sunt atâtea lucruri noi acolo
şi atâta îmbulzeala, nimeni nu-şi mai aminteşte nimic.
Bine, mersi pentru sfaturi.
M-au ajutat foarte mult.
Închizi? Bine, ascultă.
Vreau să suni oricând. Eu sunt aici.
Dacă nu răspund, mă suni pe telefon, am şi pager.
Bine, mersi. Şi mulţumeşte-i lui Inez pentru mine.
Nu, mersi.
- Cum rămâne cu "Hell's Kitchen"? - Ce e cu ea?
- Te bagi, nu? - Nu, nu mă bag.
- Bine, nu-i sun, dar le dau un mail. - Nu asculţi ce...
O să închid. Mă sună cineva.
Bine, o să-ţi zic cum merge cu "Hell's Kitchen".
Idioată.
Frate.
- Bună, Inez. - Bună.
- Ai vorbit cu Jen? - Da, tocmai am terminat.
- Şi? - Şi, ştii tu, e teribil.
Ce vrei să-ţi spun? Eu vreau doar să gătesc.
Totul o să iasă bine.
Oamenii m-au gonit când m-am dus înapoi la Gauloises.
Am nişte interviuri planificate pentru săptămâna viitoare.
E bine.
Da, auzi, până când rezolv chestia asta cu slujba,
poţi să-l ţii pe Percy la tine?
Dar încă îl mai iei cu tine la New Orleans, nu?
E acolo?
Îi voi spune.
Lasă-mă să-i spun eu.
Dă-mi-l la telefon.
Salut, tată. Înţeleg dacă nu putem merge la New Orleans.
Mă bucur că spui asta.
Tati e doar ocupat cu muncă acum. Eşti cel mai tare.
Poate altădată.
Da, cu siguranţă. Mersi.
Pa.
Ce faci, frate? Jefe e aici.
Dă-mi ceva de băut. Ceva mai de calitate.
Ketel One pentru el.
Frate, eşti peste tot.
Ai văzut şi tu?
- Cât de rău e? - Tu ai văzut-o?
- Am văzut-o, e peste tot. - E oribilă.
- E aşa de rău? - Nu o să mai lucrezi niciodată.
Lucrez, totuşi.
Nu, pe bune, sunt oameni care mă suna
- Super, mă bucur. - Da. Da.
Ştiam că te aşteaptă ceva mai important decât asta.
- Nu te mai interesează să te întorci aici. - Da.
Ai venit aici să-mi spui că ai o propunere?
Că imediat plec de la Gauloises.
Nu. Dar te sun primul când apare ceva.
- Să nu mă laşi baltă. - Nu.
- Niciodată să nu mă laşi. - Nu mă lovi.
Te rog, nu mă lovi.
Îmi pare rău. Am fost acolo atunci.
Băusem în ziua aia... N-am ştiu ce să fac.
- Sunt un fricos, îmi pare rău. - E în regulă.
- Cu siguranţă. - E totul bine. Ce ai de gând să faci?
- E o oportunit... - Dupăia te-au pus pe Youtube
Şi m-am simţit responsabil pentru cele întâmplate.
- Filmarea aia a fost amuzantă, apropo. - Ce ţi s-a părut aşa amuzant?
- Pentru mine nu e amuzantă. - Toată lumea pe care o cunosc a văzut-o.
- Ştiu. - Mă simţeam puţin celebru că te cunoşteam.
E puţin amuzantă? Adică... lumea râde de mine sau cu mine?
Câte puţin din amândouă.
Râd cu tine şi de tine în acelaşi timp.
- E jenant. - E super jenantă.
Dar e şi amuzantă în acelaşi timp.
Te face să pari plăcut într-un mod mai ciudat.
Tipul ăla a meritat-o, toată lumea ştie asta.
- Pe bune, îmi pare rău. - E în regulă.
O să mă pun pe picioare.
- Cu siguranţă. - Bun. Ştiu.
- O să-mi iau o slujbă nouă. - Îţi voi fi alături.
- Totul va fi bine. - Sunt secundul tău.
Nu mai eşti secundul meu. Acum eşti un Chef.
- Dar nici n-aş fi reuşit fără... - Nu contează.
Riva are dreptate cu un lucru.
Eşti pregătit să fi Chef pe cont propriu, nu o da în bară.
E o mare oportunitate pentru tine.
- Pentru oportunitatea lui Tony. - Pentru oportunitatea lui Tony.
- Pentru Chef. - Nu-mi place cum s-a ajuns aici.
- Dar mă bucur că s-a ajuns. - Două cuvinte, frate.
Băieţi, vă iubesc!
- Te iubesc, Tony. Te iubesc! - Mulţumesc Chef.
Ia uite.
Vă iubesc pe amândoi.
Te iubim, frate.
- Staţi puţin. - Te iubesc!
- Mă bucur că te-ai împăcat cu el. - Mersi. Ai dus gunoiul?
Adevărul e ca nimeni nu mă suna.
N-am nicio oferta de loc de muncă.
- Cum rămâne cu ofertele care le-ai primit? - Nu. Nu mai sunt valabile.
- De ce? De la videoclipul ăla de pe net? - De la ăla trebuie să fie.
- Haide mă. - Sunt ca o pisică ce cânta la pian.
Nici măcar nu ştiu ce vrei să zici.
Sunt peste tot.
Sunt ca, sunt ca un meme.
Ştii ce e un meme? Sunt un meme, un meme nenorocit.
Carl, ai nevoie de o pauză.
Am fost în concediu. Am avut destulă pauză.
- Nu, ai nevoie de o pauză adevărată. - Trebuie să muncesc.
- Trebuie să mă reîntorc în bucătărie. - Nu trebuie. Carl...
Trebuia să gătesc ce mi-a zis el să gătesc.
O să munceşti pentru altul ca Riva, într-un restaurant ca al lui?
Ai fost nefericit tot timpul în care ai lucrat acolo.
- Nu e adevărat. Doar ne-am certat puţin. - Da, v-aţi certat puţin.
Acum a venit timpul ca tu să pleci.
Nu mai ai ce căuta aici, ştii bine.
Ce... cine e fata asta?
- Carl. - Ce?
- Fi sincer cu mine. - Sunt.
Ai ignorat multe lucruri din viaţa ta
care necesita atenţie, precum Percy.
Nu sunt tocmai un exemplu bun în perioada asta pentru el.
Sunt de toată jena.
Vede videoclipurile astea pe internet...
- Ei bine... - Prietenii lui...
Poate că ar fi mai bine să vorbeşti despre asta cu el.
- Doar... - Are nevoie de tine, Carl.
Nu-l cunosc, bine? E la vârsta asta ciudată.
De ce nu îţi petreci timpul cu el ca să-l cunoşti?
Vreau să fii fericit.
Nu eşti fericit.
N-o să fii fericit niciodată aici.
Nu ştii ce am de gând să fac.
Niciodată n-am ştiut ce să fac...
Întotdeauna era următorul lucru pe lista care trebuia făcut.
Acum că s-a terminat... parcă sunt pierdut.
Cred că e un început bun.
Vino aici.
- Eşti cel mai bun. - Da.
- Voi avea eu grijă de locul ăsta. - Bine, aşa să faci.
Mersi.
Bună, Flora. Percy e aici?
Percy este aici?
- E aici. - Poţi să-i spui tu că sunt aici?
- Sigur. - Mersi.
- Bună. - Ce faci aici?
Sunt aici să-l văd pe Percy.
A trecut ceva vreme.
Mă bucur că eşti aici. Dar de ce n-ai sunat să ne anunţi că vii?
- Nu ştiu, pentru că... - A zis că doarme.
- Bine. Mă duc să vorbesc cu el. - Nu, aşteaptă puţin.
Ea zice că el a zis că doarme, dar dacă dormea cu adevărat
ea ar fi zi doar că doarme, deci el nu doarme.
- Lasă-mă să vorbesc cu el. - Poţi vorbi cu mine puţin înainte?
Te rog? Vino.
Eu şi Percy mergem în Miami să ne întâlnim cu tatăl meu.
De ce nu vii cu noi?
- Ce? - Da, vino cu noi.
Vrei să merg... nu pot merge cu voi la Miami.
Nu am...
Nu am niciun ban.
Trebuie să aştept să se limpezească apele cu videoclipul ăsta
ca să-mi iau altă slujbă.
Ţi-aş putea împrumuta eu ceva bani...
Nu vreau banii tăi. Nu vreau să-mi dai bani de milă.
Ştii că e foarte supărat
că n-a putut să meargă cu tine la New Orleans, nu?
E supărat. Îi e dor de tine.
Bine. Ce vrei să fac?
Ştii că bonele nu se pot urca în avion.
De ce nu vii tu cu noi
şi ai grijă de el cât eu sunt la muncă?
Deci tu vrei să vin cu tine ca să am grijă de Percy?
- Da. - Deci sunt ca o bonă?
Da, bona lui, în Miami.
Ar putea ieşi bine.
Acolo s-a născut Percy,
acolo ai lucrat prima oară că Chef.
Poate, îţi vei limpezi mintea.
Crezi că Percy ar fi de acord?
Cu siguranţă.
Ce zici?
Trebuie să plec pentru o întâlnire
asigură-te că are hainele călcate când ajungeţi sus
comandă-i nişte mâncare, să facă o baie, să tragă un pui de somn.
- Stai, un pui de somn? - Pregăteşte-l pentru diseară.
- Am 10 ani. - Va fi o noapte lungă.
O să vedem cum cântă Abuelito.
Unde? La Hoy Como Ayer?
- Nu e cam mic pentru aşa ceva? - Pentru ce?
N-o să joace pentru totdeauna.
Vrea să-şi vadă nepotul privindu-l cum cântă
În regulă, stai cu ochii pe el atunci.
- Atmosfera se poate încinge acolo. - Eu să stau cu ochii pe el?
De asta vii şi tu.
- Unde suntem? - Asta e Little Havana.
- Ca în 'Grand Theft Auto'? - Nu, aici am crescut eu.
- Serios? - Da.
Şi aici locuieşte şi lucrează Abuelito.
Bunicul încă lucrează? Ce face?
Nu văd.
- Nu, papa. - Ce-a zis?
Întreabă dacă ne-am împăcat.
Nu, suntem prieteni. O ajut să aibă grijă de copil.
Stai, ce... Nu înţeleg.
Zice că parcă te-ai cam îngrăşat
de când te-a văzut ultima oară.
Poate de ultima oară, înţeleg,
dar, de fapt, am slăbit 15 kilograme.
- 20? - Zice că el a slăbit 20.
- 20. - Ştiu ce-a zis.
A slăbit în două luni. Eu în două săptămâni am slăbit 15kg.
Costumul meu nici nu mi se mai potriveşte.
Zice că pantalonii stau să-i cadă.
20kg. 20.
De ce zice mereu 20? Eu zic 15 el zice 20.
Aş putea... mă rog.
Astea sunt chiar gustoase. Ar trebui să-l trezim pe Percy să le guste.
Zice "Lasă-l să doarmă, e târziu".
Niciodată n-a mâncat un sandvis cubanez, vreau să încerce unul.
Zice că ar trebui să-i faci tu unul.
Vreau să mănânce unul adevărat, de aici de la Little Havana.
Abuelo... Totul e în regulă?
Astea sunt foarte bune, apropo.
Ale tale sunt mult mai bune.
Crezi că oamenilor le-ar plăcea genul ăsta de mâncare la noi acasă?
- Crezi că le-ar plăcea? - Da, e mâncare adevărată. De ce nu?
Poate voi vorbi cu Marvin.
Să aud ce are de zis.
Să vedem ce planuri are cu camionul de mâncare.
Crezi că e în oraş?
Nu ştiu, dar pot afla mâine... îl sun.
Ştii că e aici. D-asta m-ai adus până aici?
Nu ştiu despre ce vorbeşti.
Încearcă asta, e minunată.
Iubesc yucca.
Mincinoaso.
Salut, sunt Carl Casper. Am venit să vorbesc cu Marvin.
- Punguţe? - Pardon?
În caz că nu vrei să te descalţi.
Mersi.
Urmează-mă!
- Casper e aici. - Ce faci?
- Mă bucur că eşti aici. Uită-te la tine. - Cum îţi merge?
Vino aici. Bombonica, vino aici.
Vrei să mănânci ceva? Vreau să te văd mâncând ceva.
În regulă? Îmi fac griji. Mănâncă nişte chipsuri sau ceva...
Mersi.
Uită-te la tine.
E gravidă, de abia am aflat.
Ea?
A făcut pipi pe un băţ. Mi l-a arătat acum 5 secunde.
Şi e... al tău?
Nu ştiu, ea aşa zice.
- Nu... - Ştiu.
Am o problemă, pentru că e cea mai bună secretară pe care am avut-o.
- Da. - Vestea bună e că nu pot face copii.
Deci cu siguranţă e şi o mincinoasă.
- Da... - Ce vrei?
Vrei o apă de nucă de cocos?
Eşti bine?
Sunt în regulă.
- Vrei ceva de băut? - Nu...
Hai să luăm nişte decizii împreună. Să începem chiar acum.
- În regulă, deci... - S-o luăm uşurel.
Avem de vorbit. Uite, ai 4 mostre.
Începem uşor şi dupăia vorbim despre chestiile mai inconfortabile.
- Ia-o. - Asta...
Aici? Nu ştiu.
Da, pun un covor pe jos,
toată lumea alunecă pe aici când vine.
Ai putea să nu le mai pui pungi pe picioare, şi...
Nu pot face asta.
O aleg pe asta.
- Îţi place aia? - Cred...
Dacă... dar tu n-o să vopseşti... eu aş...
This just seems like it goes with anything.
Oamenii n-o să meargă pe pereţi, Carl.
Sau aş putea să-l păstrez dacă vreau.
Să păstrez copilul.
- Da. - Ştiind că nu e al meu.
- Da. - Pentru odată, sunt un băiat bun.
Stă pe biroul meu şi parcă m-a vrăjit.
Dar tu decizi. Ce crezi?
Acum... acum vorbim despre covor
sau vorbim despre... co...
- Vorbim despre... - Nici nu mai ştiu.
Cred că...
Aş merge pe asta maro.
Şi în legătură co copilul... e o chestie personală.
- Nu ştiu. - Nu eşti un rahat, bine?
Nu vreau să te simţi aşa când vii aici.
Te-am văzut pe internet. Îmi place la nebunie.
Ai pierdut respect, ceea ce îmi place pentru că eşti pasionat.
Ştii, ai pierdut totul.
Nu eşti un ratat, dar ai pierdut totul, da?
Nu eşti un rahat. Un rahat care a pierdut.
Nu ştiu dacă mă simt ca un rahat.
- Bun. - Simt doar că am avut o săptămână proastă.
Că mi-am pierdut slujba, m-am făcut de râs pe internet.
Sunt divorţat, sunt bătrân, n-am bani.
Locuiesc într-un apartament sărăcăcios în Venice.
Ştii ce mă face să mă simt ca un rahat?
Că sunt în biroul fostului soţ al fostei mele soţii, cerându-i un favor
şi tot ce face este să mă frece la icre.
Îmi place umilinţa asta. E bună.
Ce e drept, camioanele de mâncare sunt o idee bună. Ştii ce zic?
Cred că ar trebui să mai discutăm puţin.
Să vedem dacă mai am şi eu ceva de zis. Nici nu mai ştiu.
- Nu-i nicio problema. - îţi dai banii înapoi.
Cât timp nu ţi se pare nimic ciudat... Nu vreau să te simţi...
pentru că tu ai fost cu Inez şi te-ai culcat cu ea
şi eu am fost cu ea, şi a fost..
Am fost eu cu ea, după aia tu şi poate i-am şi tras-o cât timp era cu tine.
Nici nu mai ştiu ce s-a întâmplat între noi.
Am fost în Los Angeles la un meci de-al lui Clippers
şi cred că am băut câteva pahare, am fost la Insule.
- Şi cred că... - Ce s-a întâmplat între voi?
Ştii ce? Nu mai contează. Uite cum stă treaba.
Vorbim despre un camion de mâncare alb din '88 Chevy Gruman.
Cu o prelată neagră, pentru visele tale.
O să le scot pe aici.
Mersi.
Nu-mi mulţumi până nu le vezi.
Da. Sunt în Miami.
Ce s-a întâmplat cu interviurile pe care le aveai?
N-a mers niciunul.
- Serios? - Da.
Nasol.
Cred că o să stai ceva timp pe acolo.
Carl, nu ştiu dacă ai auzit, dar am fost promovat.
sunt secund de chef acum.
- Secund? - Da.
Asta e minunat.
Felicitări, frate.
Mulţumesc. Înseamnă mult venind din partea ta.
Da, dar destul despre mine. Ce ai de gând să faci?
O să râzi.
- Mi-am luat un camion de mâncare. - Lasă-mă-n pace!
Ţi-ai luat un camion nenorocit de mâncare?
Tony, Carl şi-a luat un camion de mâncare.
Pe bune?
- Jefe! Ca aia care vând taco? - Doar...
Da, presupun. Ce-o să găteşti?
Ştii tu, sandvişuri cubaneze, arron con polo,
Chestii simple cum obişnuiam să facem pentru meniul familiei.
Da, îmi amintesc de vremurile alea, frate.
- Ce dracu' face cu un camion de mâncare? - Doamne.
- Ce-aş vrea nişte mâncare d-aia chiar acum. - Ce face cu un camion de mâncare?
- E bine, nu? Ar putea ieşi frumos. - Da.
Hai închide telefonul, frate.
În regulă. Scuze.
Attilla mă cheamă. Trebuie să închid.
În regulă, baftă.
- Ăsta e noul camion? - Asta e. Ăsta e camionul.
E rezistent.
Are nevoie de multe reparaţii totuşi.
Ce nu are?
Vrei să arunci o privire, campionule?
- Trebuie? - Du-te!
Du-te şi uită-te la camionul tatălui tău.
Pot să te întreb ceva?
S-a întâmplat ceva?
- Te-ai culcat cu el? - Cu cine?
Cu Marvin. Te-ai culcat cu Marvin?
Normal că m-am culcat. E fostul meu soţ.
Adică, de când ne-am despărţit, te-ai culcat cu el?
Cu cine te-ai culcat ultimul, cu mine sau cu el?
Scuze, dar asta nu e problema ta, ce-am făcut eu...
- Cred că este. -..după ce am divorţat.
În al doilea rând, eu nu te întreb ce faci tu cu chelneriţa aia.
- Aia e cu totul altceva. - Bine, serios.
- Nu e drept. - Da. Da.
Asta e, cineva pe care ai iubit şi ai împărţit o viaţă cu...
De ce trebuie să vorbim despre asta?
Pentru că m-am întâlnit cu tipul.
- Nu e momentul potrivit. - Ba este. Vreau să ştiu de ce.
Zâmbeşte la mine de parcă mă are la degetul mic.
- Nu ştiu ce e. - Te rog, doar îl ştii.
- Ba nu-l ştiu. - Ştii cine e. Cui îi pasă?
- Mie îmi pasă. - De ce trebuie să ştii?
- Vreau doar să... - Bine.
Nu mă deranjează. Vreau doar să ştiu.
Ascultă. Eram foarte supărată. Singură.
- Şi tu, mai mult decât oricine, ştii... - Bine, gata, ajunge.
cum fac după ce beau câteva pahare.
- Nu vreau să ştiu detaliile. - Devin...
Te rog. Nu sunt una dintre prietenele tale.
- Nu-mi spune. Opreşte-te. - A fost primul.
- Bine, copilul e acolo. - Pur şi simplu s-a întâmplat.
- Nu ştiu ce să zic... - Nu am...
Nu am făcut nimic.
Am stat acolo şi am realizat că suntem prieteni buni.
Cred că e ceva mort acolo.
Bine, du-te şi uită-te. Poate e un şobolan.
- Să mergem după şobolan. - Trebuie să merg la muncă.
Vorbim când revin.
- Nu, stai, stai. - Pleci? Nu, nu, nu.
Nu poţi pleca.
Ai zis că o să mă ajuţi, bine?
Stai şi munceşte cu tatăl tău, bine?
Vin mai târziu. Pa-pa.
În regulă. Ia găleata aia, umple-o.
Vezi furtunul ăla?
Gunoi, gunoi, gunoi.
Păstrează aia, păstreaz-o.
Păstrează-le pe alea de metal.
Dă-i drumul.
În regulă, amice.
Am nişte cadouri pentru tine.
Priveşte.
Burete, da?
Perie, da?
Vreau să faci asta în tot camionul.
Amice, nu trebuie să cureţi aia, o aruncăm.
Da? Curata altceva.
În regulă, arată bine. Curata măsuţa acum.
- Ce? - Mă...
Măsuţa asta. Curăţ-o.
Gata!
De aici vine mirosul. Ce e asta?
Nu ştiu, orice ar fi, curăţ-o.
Ce faci?
- Mi-ai zis s-o curăţ. - Nu s-o arunci.
Aia e o ţeavă perfectă. Curăţ-o.
Nu, e scârbos. N-o curat aşa ceva.
- Ia-o din gunoi. - Glumeşti?
- E dezgustător. - Nu se aruncă la gunoi.
Cum nu le-am aruncat nici pe celelalte. Acum doar ia-o şi curăţ-o.
Nu.
- Ia-o din gunoi. - Nu.
Ia-o din tomberon.
Ai vrut să lucrezi într-o bucătărie.
Aşa e lucratul într-o bucătărie, bine?
- Nu aruncăm chestii. - Da, am vrut să gătesc.
- Nu să fac curat. - Ia-o din gunoi.
Nu! Ţi-am curăţat tot camionul ăsta stupid.
De ce eşti aşa rău?
Hei, nu pot da de mama ta.
Dar tu... camionul arată minunat.
Ai făcut o treabă bună. Scuze că am fost rău cu tine.
Nu îmi stă în fire.
Trebuie să iau nişte scule pentru camion.
Vrei să vii cu mine să luăm un aragaz până când mama ta ne sună?
Bine.
Bun, să mergem.
Ştii ce e asta?
- Cartofi prăjiţi? - Da, un prăjitor de cartofi.
Fix asta ne trebuie. Haide, să mergem.
Cuptor dublu dedesupt. E o piesă de artă.
120cm. Cred că s-ar potrivi în camion, ce crezi?
- Să-l luăm. - Îl luăm pe asta. Bun.
Asta e... uite, asta ne trebuie.
Fix asta căutăm. Uite aici.
- Un grătar George Foreman? - Nu e grătar George Foreman.
Se numeşte plancha. Facem sandvişuri cubaneze pe el.
Asta e cheia către succesul nostru. Luăm două.
Arată bine. Ştii ce?
Hai să luăm şi cuţitul de chef de 12cm cu mânerul de plastic.
- Apoi ai nevoie de o teacă pentru el. - Da, daţi-mi şi o teacă.
Bine, vezi asta, Percy?
E un cuţit de Chef.
Un cuţit de Chef adevărat.
Nu e o jucărie. Înţelegi?
E foarte ascuţit. Te poate trimite imediat la spital dacă nu eşti atent.
Te voi învăţa cum să-l foloseşti.
Dar un cuţit de Chef, îi aparţine Chefului, nu bucătăriei.
Deci e responsabilitatea ta să-l menţii curat şi ascuţit, să nu-l pierzi.
- Te poţi descurca? - Da.
E un cuţit bun.
Îl vei avea mult timp dacă vei avea grijă de el.
Nu-l pierde.
Nu. Mersi.
Îl meriţi.
Cum îl vom urca în camion?
Marvin a zis că putem folosi câţiva angajaţi de-ai lui să ne ajute.
Băieţi? Alo?
Sunt Carl. Ăsta e camionul meu.
Am nevoie de ajutor să bag astea înăuntru.
Marvin a zis că poate o să mă ajutaţi voi.
Am înţeles. Pot să împrumut asta?
Îl ridicăm puţin.
Poate puţin mai mult?
Partea gra a fost să-l punem în camion
acum trebuie doar să învârtim.
Dacă aş putea să pun o margine acolo.
Bine.
Hei, hei. Nu fă aia. O să-ţi rupi ceva.
- Hei! - Martin!
Hei, puştiule, care-i treaba?
- Ce faci aici? - Te-am avertizat frate, te-am avertizat.
Dacă ai vreo afacere, las totul baltă s vin şi te ajut.
Ăsta e un camion de mâncare. Eşti secund de bucătar acum.
Şi ce? Camioanele de mâncare n-au nevoie şi ele de secunzi?
Bine, eşti angajat. Fără salariu.
- Accept! - Bun.
- N-o să mă sperii, prietene. - Mersi mult de tot.
Cred că te-ai urcat în avion imediat după ce am vorbit la telefon.
Frate, când am auzit, am zis "Asta vreau să fac".
- Mă bucur că eşti aici. - Şi eu.
- Încercam să băgăm asta în camion. - Da?
Am nevoie de un cric.
Hai, toată lumea. Împreună.
Sfinte... Nu, nu putem facem asta.
Nu, cel puţin fără să ne rănim.
Stai. Stai.
Carl, uşurel.
- E bine să ştii spaniola. - Trebuie, frate.
Mersi, băieţi.
Bun, bine.
- Perfect. - Urmează prăjitorul.
Nu, nu, uită de prăjitor, frate.
O să umplu buteliile cu gaz,
tu du-te la magazin şi ia nişte bere.
Nu pot merge la magazin. Trebuie să instalez prăjitorul.
Până te întorci, poate o să fie totul curat şi aranjat.
Am multe chestii de marinat.
Le-am promis oamenilor ăstora cel mai bun sandvis din viaţa lor.
- Bun, bine. Deci... - Ia-mi berea.
Bine, de ce ai nevoie? Ceapă, portocale, usturoi.
Da, exact.
- Tomatillo. - Nişte chille.
- Acum pleacă de aici. - Ok, gata.
Bine, şmecheria e să te uiţi după ingrediente
şi aşa îţi vin idei de ce să găteşti.
De exemplu, asta e yucca, da?
Ia câteva d-astea. Arată minunat, nu?
Şi... vino aici.
Ştii ce sunt astea?
Banane?
Se numeşte pătlagina.
Astea sunt maduros. Vezi, moi?
Ăsta e tipul dulce.
Dar noi le vrem pe alea verzi. Tine.
Cu astea faci tostones.
Ăsta e favoritul lui Martin.
- Le ţin. - Le ţii? Prea multe?
- Mă descurc. - Bine.
- Ai grijă la tarantule. Haide. - Ce?
Arată bine.
Priveşte.
Capodopera mea.
- Arată minunat. - Miami, m-am întors.
Puteai să cumperi asta de la magazin.
- Eşti sigur că ăsta e fiul tău, frate? - Nu ştiu.
Mai bine faci un test de paternitate.
- Arată minunat. - Pot să gust?
Martin...
- Te rog, dă-mi şi mie. - Dar nu e de la magazin.
- S-ar putea să nu-ţi placă. - E gustoasă, dar nu greţoasă.
- Nu vrei aşa ceva. - Ba da, vreau.
- Cred că eşti vegetarian. Nu poţi mânca. - Nu sunt vegetarian.
- Nu e de la magazin. - Doamne.
- Martin, te rog, îmi dai puţină? - Stai.
- Pot să-i dau o bucată, Martin? - Nu... nu e...
- Lasă-mă să mă gândesc. - Bine, doar o bucăţică.
- Destul de bună. - Destul de bună?
- Destul de bună? Hai mă... - Mai bună decât de la magazin.
Încă una...
Cea mai bună mâncare pe care ai mâncat-o.
Mai dă-mi şi mie. Dacă îi dai lui, dă-mi şi mie.
- Nu te zgârci. - Mai vreau.
Ştii ce? Hai să facem nişte sandvişuri.
- Da, domnule. Hai să facem. - Sunteţi gata?
Micuţule, plancha s-a făcut roşu-închis?
Eu?
Nu, vorbesc cu grătarul. Da, tu.
- O ating? - Tu ce crezi?
- Nu. - Exact. Nu, geniule.
Uite. Vino aici, ia uite.
Vezi apa asta?
- E fierbinte? - Da.
- Spune-i că e fierbinte. - E fierbinte.
- Bine. - E mai fierbinte ca lenjeria tatălui tău?
Bun. Acum priveşte. Uită-te aici.
Uite aşa. Perfect.
Acum, uită-te la mine. Uită-te ce fac.
Două felii de şuncă, trei de porc.
- Acum vino aici. - Acum e acum.
Două felii de brânză, una... două.
Două murături.
Murături mari. Frumos. Una, două.
Acum, priveşte. Ia muştarul, de la cap la cap.
Bine.
Dintr-o parte în alta, nu înainte şi înapoi.
Acum, asta e cea mai importantă parte.
- Asta îl face cubanez. - Bine?
- Ia untul. Vezi? - Da.
Pe coajă. Ia puţin.
Unt pe grătar.
Îl băgăm înăuntru.
Acum priveşte.
Vreau să te uiţi până se face pâinea aurie.
Vreau să aştepţi să se topească caşcavalul.
Când caşcavalul e topit şi pâinea aurie, dar nu arsă
îmi spui că e gata şi vom verifica.
- Bine. - Stai cu ochii pe el.
Vreau să urmăreşti ce face toată lumea,
pentru că atunci când vom avea nevoie de ajutor
tu să ne ajuţi.
- Cred că e gata. - Crezi că e gata?
- Priveşte. - Vezi cât de auriu este?
- Aşa vrei să iasă mereu. - Bună treabă.
Trebuie să fii ca un robot.
E perfect.
Bine?
Trei porţii egale.
- Să vedem ce-a ieşit. - Să-i dăm drumul.
- Arde. - Să vedem.
Uită-te la brânza.
- Doamne. - E nemaipomenit.
Asta e.
- Asta e. - Asta e.
- E incredibil. - Asta e empinago.
- Empinago. - Empinago, frate.
- Deci, e bun? - E minunat.
Atunci cred că am deschis.
Stai, stai, stai. Am deschis?
N-am apucat să-mi termin sandvişul.
- Uite-aşa. - Ce fac?
Taie pâinea.
Avem cerveza aici.
Micuţule, dă-mi nişte alune.
Bine.
În regulă, am patru aici.
Sistemul ăsta se aude nasol.
Vărul meu cunoaşte un tip care ne va ajuta cu sistemul sonor.
Conturile mele bancare sunt goale şi noi încă nu cerem bani pe mâncare.
- Mai poate aştepta sistemul de sunet. - Dar suntem fericiţi, nu?
- Foarte fericiţi. - Da. Asta aşteptăm.
- Am unul. - Ăla e ars.
- E ars. - Şi?
Nu plătesc pentru el.
Urmează-mă. Coboară din camion.
- Te descurci? - Da.
Stai puţin.
- Te-ai plictisit? - Nu, îmi place.
Ei bine, mie îmi place la nebunie.
To ce mi s-a întâmplat bun în viaţă, s-a întâmplat din cauza asta.
Poate nu sunt perfect, bine?
Nu sunt perfect. Nu sunt cel mai bun soţ.
Şi îmi pare rău dacă n-am fost cel mai bun tată.
Dar sunt bun la asta.
Şi vreau să o împart cu tine.
Vreau să te învăţ tot ce ştiu.
Ajung să fac oamenii fericiţi cu ceea ce fac.
Mă ţine pe picioare, şi iubesc asta.
Şi cred că dacă încerci odată, s-ar putea să-ţi placă şi ţie.
Da, Chef.
Acum, ar fi trebuit să servim sandvişul ăla?
Nu, Chef.
Ăsta e băiatul meu. Hai înapoi. Ne aşteaptă nişte oameni flămânzi.
E pregătit să gătească.
- Ne-am descurcat bine, frate. - Ne-am descurcat.
- Am reuşit ceva. - Eu zic să rămânem la meniul tradiţional.
- Să nu ne complicăm prea mult. - Luăm nişte cartofi yucca.
- Luăm prăjitorul. - Clasic. Încă o bere, şefu'?
- Nu, mersi. - Bine.
Poftim, puştiule.
Eşti sigur?
E bere?
Nu, normal că nu. Nu ţi-aş da niciodată bere.
- E cerevesa. - Am 10 ani. Nu pot bea bere.
Nu ai 10 ani. Eşti personal de bucătărie. Personalul de bucătărie n-are vârsta.
Tată?
Poţi să iei o gură.
- Zici că e urină, nu? - Mai rău.
Să-ţi aminteşti asta când prietenii tăi îţi dau să bei.
Presupun că merge la South Beach.
să-i facem rodajul la camion, stabilim meniul.
Apoi după ce suntem siguri că totul e perfect
ne întoarcem în Los Angeles.
Şi oprim în câteva oraşe pe drum.
De ce nu?
- Pot veni şi eu? - Să vii?
- Unde să vii? - Cu voi, în excursie.
Nu e o excursie. Doar ducem camionul înapoi.
Tu zbori la prima clasă cu mami, pe banii ăia de după divorţ.
Da, dar tu opreşti în oraşe.
- Da, dar tu eşti la şcoală. - E vacanţă.
Nu ştiu.
Martin, îmi place pălăria ta.
- Hei, nu încerca să mă vrăjeşti. - Te dai la Martin?
- Îl vrăjeşti pe Martin? - Să mă vrăjeşti în felul ăsta.
- E mai dur ca piatra. - Îmi ştie punctul sensibil, totuşi.
Îi place pălăria ta.
- M-a simţit, frate. - Vom vorbi cu mama ta.
- Să vedem ce zice. - Am vorbit deja.
- A zis că mă lasa. - Uită-te şi tu.
Nu e... are 10 ani şi are telefon.
Bun aşa, bun aşa.
De ce nu? Ia-l şi pe el.
Deci merg?
Da.
- Da, poţi veni. - Trebuie să merg la baie.
Du-te după excavatorul ăla.
Vrei să fac treaba mare după ăla?
Carl, fii atent.
Vă las la un hotel,
şi mâine dimineaţă vă duceţi şi luaţi ingredientele care ne mai trebuie,
şi eu vopsesc camionul ăsta.
Nu te obosi. Îl vopsim când ne întoarcem.
- Arată bine aşa. - Nu, frate. Mă ocup eu.
Vărul meu cunoaşte un tip. Pun eu o vorbă.
Bine.
Cui îi e foame?
Dacă te răzgândeşti, mă suni şi vin să te iau de oriunde.
Hai să vindem sandvişuri, iubire.
- Să mă suni. - Hai, amice.
Cuidado.
- Să mă suni. - Da.
În regulă, frate, vreau să avem clienţi calumea.
- Da, Chef. Cu siguranţă. - În regulă.
Cea mai bună mâncare cubaneză de pe toată plajă.
Haideţi, fără ruşine, veniţi.
Dacă vrei mâncare mai autentică, în toată 100 km în partea aia.
Dacă poţi să o pronunţi, noi o vom face.
Arroz con pollo, yuca frita.
Bine, patru nachos medii, imediat.
Cubano.
- Gata? - Sunt 4 pregătiţi, aici.
- Cartofi yucca. - Da.
Poftim. Mersi pentru răbdare.
- Cine mai are nevoie? - Am făcut 4 Cubano toată ziua.
- Patru Cubano toată ziua. - Hei, asta nu e gata, bine?
- Îl dau cu unt pe ăla. - Am înţeles.
- Rahat! - Yucca!
- Unul pentru tine. - M-am ars la deget.
Eşti bine?
- Vrei să iei o pauză sau să continui? - Continui.
- Bine, continuă. - Tot aşa, micuţule.
Ajută-l cu ketchupul ăla de banană şi cartofii yucca.
Hai cu chile, sosul de chile.
- Bună treabă. - Stai o secundă.
- Vine imediat. - E de ajuns?
E perfect. Poftim.
- Cum e yucca? - E minunată.
Daţi-vă la o parte.
Mulţumesc.
Cine e şeful aici?
Eu. De ce ai nevoie, domnule?
- Trebuie să vorbesc cu tine. - Bine.
- Ieşi afară. - Am înţeles.
În regulă, calmaţi-vă.
Staţi puţin, oameni buni.
Staţi puţin.
- Vreau să văd autorizaţia. - Autorizaţia, da.
Ar trebui să fie în regulă.
Autorizaţia e bună. Doar că nu eşti bine pus să vinzi aici.
Am înţeles. Mersi. 500 de metri mai în faţă?
Da. Cât timp nu eşti pe plajă, e bine.
- Nicio problema. Scuze. - Hei.
Nu eşti tu tipul ăla cu prăjitură de ciocolată?
- Da, de pe internet. - Da.
Da.
Eu şi fiul meu te-am văzut. Ai fost minunat.
Mersi. Bine, super.
- A fost amuzant. - Bine.
Hei, pot face o poză cu tine pentru copilul meu?
- Pentru fiul meu. - Sigur.
- Da. - Ştii cum se face?
- Hei, Martin, ajută-mă. - Ce e aia, o plasmă?
Stai aşa să-l deblochez.
Staţi puţin. O să ne mutăm puţin mai în faţă.
E greu să foloseşti tehnologia altora.
Pot să pun mâna pe lângă tine?
- Da. Da. - În regulă. Pe ce apăs?
Doar apasă... apasă pe ecran prima oară.
- Bine. - Stai să mă asigur că nu e pe video.
E bine, acum doar pune camera. Aşa.
În regulă, strângeţi-vă.
Apasă pe mijlocul ecranului,
şi când vezi un pătrat, asigură-te să fie în dreptul nostru.
- Bine. - Ce capturezi trebuie să fie lângă pătrat.
- Doar fă poza odată. - Gata.
- Poftim. - Mersi.
Degetul tău e în dreptul camerei.
- Scuze, scuze. - Bine. Minunat.
- Gata. - Bine, mersi.
- În regulă, mersi. - Mersi, dl.
Hei, pot face o poză aici în bucătărie?
- În camion? - Da, de ce nu.
- Gata. - Bine, mersi.
Pot să fac una prăjind un sandviş sau ceva de genul?
- Gata. Mersi. - Bun.
Putem să mai facem una...
ştii, tu muşti una, eu muşc de cealaltă.
- Haide, poţi face asta.. - Bine.
Ai apucat? Ai apucat? Bine.
Cred că am ratat ieşirea.
Ce faci? Îi trimiţi poze mamei tale?
- Postez un Vine. - Un Vine? Ce e un Vine?
E un video. Uite.
Hei, ce faci? Ia aia din faţa mea.
- Pe bune. - Iisuse.
- Are doar 6 secunde. - Cine ar face un video de 6 secunde?
- Un video de 6 secunde. - Îţi vine să crezi generaţia asta nouă?
De necrezut, omule. Nu acordă atenţie. ADHD.
- ADHD e bun. - Aia nu-i nimic.
Am făcut şi videourile astea, câte o secundă în fiecare zi.
Videoclipuri de o secundă? Acum îţi baţi joc de mine.
Nu. Le editezi pe toate împreună.
Câte o secundă din fiecare zi.
Şi dupăia le uneşti şi iese ceva mişto.
Bine, de ajuns cu lumea reală. Să vorbim de ceva real.
Cine vrea să oprim la Disney World?
- Da, eu vreau. - Disney World? Aia e real?
Nu ar trebui să ne oprim până nu ajungem la New Orleans.
- Hei, ăla chiar e băiatul tău. - Ăsta e fiul meu.
Un copil care ar prefera să se ducă la New Orleans decât la Disney World.
Am trăit s-o văd şi pe asta.
De abia aştept să încerc primul meu begniet.
Toată lumea când le spui "New Orleans" se gândeşte la jazz şi voodoo.
Da, el se gândeşte...
- Băiatul tău se gândeşte la gogoşi. - La gogoşi, da.
Îmi place asta. În regulă, New Orleans.
Ce faci?
Pun nişte făină pe lupişorii mei.
E prea mare umiditatea aici jos.
Tată.Tată.
- Trezeşte-te. - Ce?
Martin îşi pune făină pe boaşe.
Îţi pui făină pe boaşe?
Da, domnule.
Îmi dai şi mie?
Vrei şi tu?
Poftim.
E ca praful pentru bebeluşi.
Puneţi-l pe boaşe.
- E plăcut, nu? - Da.
Dimineaţa poţi să-ţi înmoi boaşele în ulei
şi să faci nişte prăjituri mici.
În regulă, vino, vino.
Afară.
În regulă, dă-i înapoi.
Haide, haide.
Bine, ai grijă, prăjiturică.
Bine.
Mă pricep la condus, ha?
- Încep să mă pricep la asta. - Îţi zic eu.
- Bine, mă duc cu fiul meu să ne plimbăm. - Bine.
Drăguţ. Sunt promovat la secund de chef.
- Dar tot eu trebuie să fac toată munca? - Da. Mersi.
- Mulţumesc. - Unde suntem, strada Bourbon?
Nu, e strada Frenchman. Bourbon e pentru turişti.
Suntem în Marigny. Vino cu mine.
- Unde mergem? - Doar vino.
Vino. French Quarter.
Mergem la Cafe Du Monde.
Ai auzit vreodată de Cafe Du Monde?
E locul cu beignet?
Eşti pregătit? Am condus mult pentru momentul ăsta.
Să-i dăm drumul.
Mănâncă uşurel.
Niciodată n-o să mai poţi avea primul tău beignet.
Destul de bun.
E bun, nu? Îţi place?
Nu sunt aşa bune nicăieri în lume.
- Deci, ce-o să mai cumperi? - Nimic.
Nimic pentru muncă?
Nu.
- Serios? - Nu.
Am vrut doar să mănânc nişte beignet cu tine.
Super.
Îmi place în New Orleans.
Şi mie.
- Cineva mi-a mâncat trupul. - Nu m-am spălat pe dinţi.
Asta se întâmpla când nu te speli pe dinţi.
- Frate, unde aţi fost? - Am fost la cumpărături.
- Aţi fost la cumpărături? - Te-am sunat, ţi-am dat mesaje.
- Am luat gogoşi beignet. - Tu unde ai fost?
- Aţi luat gogoşi? Te-am sunat. - Am luat nişte beri pentru drum.
- De ce n-ai răspuns la telefon? - A fost pe vibrare.
- Îţi pui telefonul pe vibrare? - Calmează-te. Ce e aşa mare...
- Scuze. - Să mă calmez? Uită-te şi tu.
Uită-te. Te rog, uită-te.
- Ne aşteaptă pe noi? - Pe noi.
- Toată coada aia pentru noi? - Îţi vine să crezi?
Doamne.
În regulă, cred că trebuie să ne apucăm de gătit.
- O să gătim nişte mâncare. - În regulă, eşti pregătit?
- Da, domnule. - O s-o facem.
- Eşti gata? - Sunt gata, şefu'.
- Bine, trage de timp 5 minute. - Da, domnule.
Ne puteţi da 5 minute, vă rugăm? Cinci minute.
O să fim gata în 5 minute.
Avem tot. Plancha. Totul e cald.
- Uleiul e încins. Tu ai totul pregătit. - Da, domnule.
Eşti un superstar.
- Eşti un superstar. - Mulţumesc. Mulţumesc, domnule.
Şi cum i-ai strâns pe toţi oamenii de afară? Sunt atât de mulţi.
N-am făcut nimic. Am venit de la magazin şi era toată coada asta aici.
- Am crezut că e vreo greşeală. - Am postat pe Twitter.
- Tu ce? - Ce-ai făcut?
Am postat pe o poză pe contul tău împreună cu locaţie... uite.
Stai, ce? Ai postat locaţia?
Da, am postat unde suntem noi acum.
Uită-te la poze.
Cum... ce...
Pozele astea sunt de aici.
Cum ai făcut pozele astea de aici?
Când mergeam la Cafe Du Monde.
Şi le-ai pus online?
Eşti un geniu, copile.
Datorită ţie e toată lumea aici.
Eşti noul meu agent de marketing, mersi.
În regulă, deci eu o să ies la ei.
Îl înveţi cum se face şi pregăteşti plancha.
Da, Chef. Da, Chef.
Tu dai cu unt pe plancha, da?
Eu iau asta. Percy, uite.
Da, domnule.
Toată lumea aici.
0-8? Poftim, mulţumim. Şerveţelele sunt acolo jos.
- Încă o gogoaşă beignet. - Stai puţin.
- Numărul 7. - Poftim, încă două.
Cubano vine imediat.
Stai puţin. E copilul meu, acum învăţa.
- Te pun pe Twitter? - Fii atent.
E băiatul meu. El a făcut toate alea.
- Mai multe gogoşi. - Cum mai este cu acel po' boy?
- Se face cu crevete. - În regulă.
Merită aşteptarea, promit.
Iubito
Sunt fierbinte ca un cuptor
Şi am nevoie de ceva dragoste
Şi, iubito
Nu mai rezist mult
Devine din ce în ce mai puternic
Şi când am sentimentul ăsta, Vreau vindecare sexuală
Vindecarea sexuală îmi face bine
Mă face să mă simt bine
Mă ajută să-mi limpezesc mintea
Da
Vindecarea sexuală, iubito, Este bună pentru mine
Vindecarea sexuală Este bună pentru mine
Ori de câte ori cad picături de lacrimi
Şi stabilitatea mea emoţională mă părăseşte
Este ceva ce pot face
Pot să iau telefonul şi să te sun, iubito
Iubito, ştiu că o să fii acolo Să mă eliberezi
Dragostea pe care mi-o dai o să...
Chef, chef. Scrie că s-a vândut totul, omule.
Ar trebui să fim în regulă. Cred că ne-au păstrat.
- Hei, Benji. - Hei.
- Am venit aici cât de rapid am putut. - Să sperăm că suntem în regulă.
- Ai ceva pentru mine? - Trebuie să vorbesc cu şeful.
- În spate. - Mulţumesc.
Ce mai faci, durule?
Hei, Aaron. - Ce mai faci, Carl?
- Ce mai faci? - Ce mai faci?
Am condus toată noaptea. Sunt bine.
- Mai ai marfa? - Să facem asta.
Are marfă.
- Ce este locul ăsta? - Aici este grătarul Texas OG.
Tipii ăştia trebuie să rămână treji întreaga noapte să ţină focurile încete şi mici.
Omule, este superb.
- Câte pot să iau? - Cred că patru.
- Le iau. - În regulă.
Frumos. Da...
Da. Aşa.
Omule...
Ar trebui să facem sandvişuri.
Ar trebui să facem sandvişuri, omule.
- Dumnezeule. - Avem pâinea aia King's Hawaiian.
Castraveţi, sos pentru grătar.
Dacă punem asta în loc de porc în sandvişurile media noche?
- Ce părere ai despre asta? - Să punem asta în loc de şuncă de porc?
- Să facem un fel de Austin Midnight. - Îmi place asta.
- Este grozav. Îmi place. - Asta este grozav.
Lăsaţi-mă să mai gust din asta. Ar trebui să vedem asta.
Lăsaţi-mă să o tai.
- Păstrează-o, câine. - Ştiu. O să o păstrăm.
- Foloseşte-o pe toată, omule. - O să-ţi dau jumătate.
- Poţi să-ţi mănânci propria rezervă. - O punem deoparte după asta.
Ţinutul Travis mi-a făcut o fotografie, Dar nu am zâmbit
Mi-au spus că o să fiu aici O perioadă îndelungată
Într-o zi mergeam pe strada
Când ar fi trebuit să merg pe hol...
- Şase toată ziua. - 69 vin imediat.
Vine una imediat.
Media noche, Texas.
Ai pregătit 3 nachos medii?
Imediat.
Comanda 65 şi 66.
- Am un sandviş gata aici. - O secundă.
- Ai pregătit tigaia? - Cubano.
Mulţumesc. Bun. Percy, îţi sună telefonul.
Scuze.
- Hei, mamă. - Unde eşti?
- Sunt în Austin. - Eşti bine?
- Da. - Ce face tatăl tău?
Uite, vorbeşte cu el.
- Bună, Inez. - Bună.
- Vrei să vin să-l iau? - Nu, eşti la 1000 km depărtare.
Nu contează. Vin cu avionul şi îl iau.
- Nu, se descurca de minune. - Mi-e dor de el.
"Vreau să vii acasă, te iubesc."
E bine. Are câteva arsuri şi o tăietură de la un cuţit.
Te rog, sunt serioasă. Lasă-mă să vin să-l iau.
Şti că fiul tău e un bucătar acum?
- Sunt un bucătar. - E bucătar.
Ai grijă.
O să-l aduc acasă în timp pentru şcoală.
- Şi tu? Eşti bine? - Mă simt minunat.
"Eşti aşa sexy cu bandana aia a ta, vreau banana ta aia mare."
De aici se pare că vă distraţi de minune băieţi.
În regulă, stai puţin. Ştiai că fiul tău poate să facă un grătar?
- Am băut bere. - Ce-a zis?
Taci. Taci. Zice că îi e dor de tine.
Spune-i că îl iubesc.
- Tata mi-a dat un cuţit. - Zice, "Te iubesc!".
- Ce? - "Te iubesc!"
Şi eu te iubesc!
Spune-i "Şi eu te iubesc", bine?
Pa.
În regulă, 70.
În fiecare zi nimic nu pare să se schimbe
Oriunde mă duc, Văd aceleaşi lucruri vechi
Iar eu
Nu mai suport...
- Hai să facem un selfie. - Un selfie?
Stai să fac eu cu bitul, stai aşa.
Ia priveşte. Să mi-o trimiţi pe mail, da?
Bine.
Te superi dacă o postez pe asta?
- Ce, alt Vine d-ăla? - Nu, e "Videoclipul de o secundă pe zi".
Mai ţii minte?
E chestia aia cu videoclipurile montate împreună?
Videourile alea scurte, lipite?
Da, doar trimite-o pe mail.
E în regulă.
Ascultă, vreau să vorbesc despre ceva cu tine.
Da?
M-am simţit bine cu tine săptămânile astea.
Şi eu.
Şi...
ai devenit un bucătar destul de bun.
- Mersi, tată. - Nu ca orice alt copil.
Vreau să zic, eşti foarte bun. Munceşti din greu.
E un lucru măreţ.
Dar o să ne întoarcem acasă şi o să revenim la vieţile noastre
şi o să fiu foarte ocupat cu camionul
şi tu o să fii foarte ocupat cu şcoală.
Dar tot o să pot lucra în camion, nu?
Ai zis că gătesc bine.
Îmi pare rău, Percy.
Vreau doar ca tu să nu fii dezamăgit
când lucrurile o să revină cum erau înainte.
Nu vreau să revină cum erau.
Aş putea lucra după şcoală.
Vreau doar să fiu sincer cu tine, bine?
Simt că te-am dezamăgit foarte mult, şi nu vreau să te păcălesc
dar vârî o să se termine, iar noi n-o să mai facem chestia asta.
Bine.
Dar ne-am distrat de minune, şi nimeni nu ne poate lua asta...
momentele frumoase petrecute împreună, nu?
Şi simt că am ajuns să te cunosc foarte bine.
În regulă. Să ascultăm muzica.
Ei bine, dacă lucrurile Nu se schimbă pe aici
Nu mai are rost să rămân
Să rămân
Dar o să fiu pregătit
O să fiu pregătit când îmi soseşte trenul
Ei bine, o să fiu pregătit Da
O să fiu pregătit când îmi soseşte trenul
Ştiu că nu am mult de stat...
În regulă, amice, am ajuns.
- Să fii cuminte acasă. - Da.
Îţi vezi ţestoasă, o vezi pe maică-ta, camera ta...
O să-mi fie dor de tine.
Şi mie de tine.
Dar o să stai cu mine din nou în două săptămâni.
- Bine? - Da.
- Tot weekendul. - Ai postat videoclipul?
- Nu m-am uitat la el, scuze. - Să nu uiţi.
- Nu voi uita. - O să ţi-l retrimit..
Bine.
Haide. Mamei tale îi este dor de tine.
Du-te. Du-te la maică-ta.
Pa-pa.
Rahat.
- Stai puţin. - O să facem...
- Da, tată? - Ne vedem săptămâna viitoare.
- Stinge camera, haide. - Deci eu sunt bonă?
Poftim.
Bună.
Ai grijă.
- Empinago. - Da.
- Parchează aici. - Miami.
Haide, urcă-te.
Arroz con pollo.
Cred că am ratat ieşirea.
Beignets.
- Hei, tată. - Hei.
- Ce s-a întâmplat? - Nimic.
Care-i treaba?
Ascultă... mă gândeam la ce am vorbit.
Da.
Mama ta trebuie să fie de acord în primul rând.
Despre ce vorbeşti?
Chiar aş avea nevoie de ajutorul tău în camion.
Mai eşti acolo?
Da.
Doar în weekenduri, după şcoală
după ce îţi termini temele,
şi banii intra în rezervă ta pentru facultate.
Sună bine?
Sună destul de bine.
Mama. Tata vrea să gătesc cu el în camion.
Pe bune. E la telefon.
Mama vrea să vorbească cu tine. Cred că e de acord. Stai aşa.
Comanda 16. 16.
- 16. 16, poftim. - Mersi.
- 15. - Următorul.
Două Cubanos,
şi dă-mi comanda 21.
- Mulţumesc. - 21? Mersi.
- Poftim. A ta vine imediat. - Perfect. 15.
- Da. - Bine. Mulţumesc.
Nu te servim pe tine.
Pot vorbi cu cheful puţin, te rog?
Pe naiba.
Pot vorbi cu tine?
Următorul! Următorul!
Ce faci aici?
Mănânc mâncare. Mâncarea ta.
Credeam că mâncarea mea nu e bună pentru tine.
Ei bine, nu mă aşteptam să mă serveşti
aşadar am trimis pe altcineva să cumpere.
Ce s-a întâmplat între noi, m-a dat peste cap.
Adică, mi-ai luat toată mândria, cariera, demnitatea.
Şi ştiu că vouă de obicei nu vă pasă de chestiile astea,
Nu e neapărat adevărat.
Dar ar trebui să ştii că răneşte oamenii ca mine.
- Pentru că ne dăm toată silinţa. - Tu ai început un război cu mine.
Glumeşti? Eu cumpăr cerneala pe datorie.
Ce treabă aveai să te iei la ceartă cu mine?
Eu nu te-aş provoca la o competiţie de gătit.
Am crezut că îţi trimit un mesaj privat.
N-am ştiu asta. Credeam că ne distrăm.
Mă prefăceam. Apropo, ce dracu' gătiseşi, amice?
Mâncarea aia era oribilă, cum să scriu ceva frumos despre ea?
Erai unul dintre preferaţii mei.
Nu eu planificasem meniul.
Mă rog, bine? Văd că găteşti pe cont propriu acum.
Pentru că mâncarea aia e senzaţională.
Vreau să zic, nemaipomenit de bună.
Mulţumesc.
N-o să scriu despre ea.
Da. Înţeleg.
Pentru că aş vrea să te sponsorizez.
Pardon?
Vreau să te sponsorizez,
şi nu pot scrie despre lucrurile în care investesc.
Nu sunt sigur ce se petrece aici.
Mi-am vândut site-ul pentru o grămadă de bani
şi vreau să cumpăr un loc public pe strada Rose.
Are autorizaţie, are ieşire la public. Poţi să construieşti orice vrei acolo.
Şi poţi găti orice vrei tu.
Ia-ţi puţin timp şi gândeşte-te.
Nu te învinovăţesc dacă nu ai încredere în mine,
dar am crezut, ştii tu,
tu şi eu îngropând securea, ar fi o poveste bună.
Rezervări...
Tu continuă să găteşti acolo...
Când vrei, dă-mi un tweet cu locaţia ta
şi vin alergând.
Pentru că mâncarea asta e foarte bună.
Delicioasă.
Delicios.
Foarte gustos.
- Hei, chef. - Da.
Aţi vorbit cam mult, iar tu nu l-ai pocnit în faţă.
Deci, ce zicea nemernicul ăla?
S-ar putea că nemernicul ăla să fie noul nostru partener.
Hai, hai, hai.
Mulţumesc.
Subtitrarea: Zavera-Subtitrari-noi Team www.subtitrari-noi.ro
OpenSubtitles.org require your login in BSPlayer CTRL+P > Subtitles > Online Subtitles