-= www.OpenSubtitles.org =-
De obicei, nu mă rog, dar...
Dacă ai putea să mă ajuţi, Îţi promit că...
40 de grade Celsius !
Dumnezeule ! Fă-i o baie, cheamă medicul...
Fă-i o baie şi bag-o în pat. Dr. Carter, 655...
N-o să fie acolo. Ce e un termometru ? Conţine doar mercur.
Oare cum funcţionează ? Aş putea să-i trimit un mesaj pe pager.
Susan !
Mami vrea să te ridici.
- Mi-e frig ! - Ştiu.
Ţine-te bine !
Simţi că e rece pentru că eşti foarte încinsă.
Susan, nu leşina !
Susan !
A avut ameţeli, momente de confuzie ?
A spus că a văzut un bărbat în dormitor.
Ţie ţi-e frig ?
- La o parte, vă rog ! - Mai repede !
- Mai repede, oameni buni ! - Sala 2 e liberă ?
Da, e liberă.
Luaţi-i tensiunea !
- Să-i dăm 10 litri de oxigen. - Îi băgăm perfuzia imediat.
Cum respiră ?
Eşti Dumnezeu ?
Nu. Numele meu e Seth.
- Unde mergem ? - Acasă.
- Poate să vină şi mami ? - Nu.
Doamne...
Ea n-o să înţeleagă.
Va înţelege, într-o bună zi.
Pot să te întreb ceva ?
Da.
Ce ţi-a plăcut cel mai mult ?
Pijamaua.
ÎNGERUL PĂZITOR
Ştia exact ce i-a plăcut mai mult.
- Pijamaua ? - De flanel, cu botoşei.
Pijamaua...
O alegere excelentă ! Altceva ?
În liftul din clădirea Bradbury, un om a atins pielea unei femei,
întâmplător, iar ea s-a întors şi l-a privit cu înţeles...
Şi au...
Da.
A fost o zi bună !
Te întrebi vreodată cum ar fi ?
- Să te atingă cineva ? - Nu.
Ba da, te întrebi.
Uneori, da.
Mă gândesc la atingere.
Nu vreau s-o fac în fiecare noapte. Numai de două ori pe săptămână.
Are ochi albaştri. N-o s-o părăsească niciodată.
20 de minute... În oraşul ăsta blestemat, totul durează 20 de minute !
Niciodată nu sunt 20 de minute.
Înţepenesc pe scaunul ăsta toată ziua. Ea are mereu un scaun mai bun.
3 kg şi jumătate ! Fiica mea are o fetiţă.
Am luat 20.000 $ cu 21 % dobândă, îi returnez cu alt card, cu 14 %...
La dracu' !
595, eşti prea aproape de cel din faţă. Încetineşte ! Terminat.
Iisuse, trezeşte-te !
Fetiţa m-a întrebat dacă poate să fie înger.
- Toţi vor aripi. - Niciodată nu ştiu ce să le spun.
Spune-le adevărul !
Îngerii nu sunt oameni.
N-am fost niciodată.
Şi dacă i-aş face o pereche de aripioare din hârtie ?
Spune-i adevărul !
I l-am spus.
Şi cum a reacţionat ?
A zis: "De ce să mai ai aripi, dacă nu simţi vântul mângâindu-ţi faţa ?"
Pe Autostrada 101 până în centru nu sunt ambuteiaje.
La dracu' ! Fir-ar să fie !
Înapoi la treabă !
Ce avem ?
Un bărbat de 55 de ani. A făcut un infarct de perete anterior.
S-a prăbuşit când făcea jogging.
Paramedicii l-au resuscitat, dar EKG-ul e tare urât.
E hipertensiv.
Artera asta pare îngustată. Cine l-a cateterizat ?
Rosenberg.
- Vin imediat. - Pacientul vrea să te cunoască.
E aproape inconştient.
A sosit doamna doctor.
Azi o să-i răcim inima la 0 grade Celsius.
Aspiraţie !
Jimi !
Vena.
Puştiul meu a început să meargă. A făcut trei paşi, fără ajutor.
- L-ai filmat ? - Nici măcar n-am fost acolo.
Eşti deja un tată denaturat. Cum te simţi ?
Flux retrograd.
- Reduceţi fluxul la jumătate ! - S-a făcut. Volum !
- Putem să-l deconectăm ? - Da.
Să-l deconectăm !
Începem ! L-am clampat şi îl deconectăm de la bypass.
La naiba !
- Ce-ai pierdut ? - Un burete.
Nasol !
L-am găsit !
- Mulţumesc, oameni buni ! - Spitalul Presbiterian e pe linia 2.
Supraveghează-i ritmul cardiac ! O să fie neregulat.
- E din ce în ce mai bună, nu ? - Da, începe să fie şi arogantă.
E deja arogantă.
- Tahicardie ventriculară ! - Doamne...
- Defibrilatorul ! - Opriţi muzica ! Chemaţi-o înapoi !
- Daţi-i lidocaină, 100 cc. - Încarc la 200.
Mai repede !
Dr. Rice...
- Gata ! - La o parte !
E în fibrilaţie.
- I-aţi dat lidocaină ? - 100 cc.
Defibrilaţi-l din nou ! Padelele la 300 !
La o parte !
- Tot nimic. - Începeţi compresia !
Opriţi alarma !
Staţi ! Nu merge. Trebuie să-l deschid.
- În cât timp îl conectăm ? - Instalez bypassul în 10 minute.
- Hai... Nimic ! - Bisturiu !
Padelele interne. Încărcaţi la 20 !
- Gata ! - 20.
Daţi-i drumul !
- Nimic. - Încărcaţi la 30 !
- Daţi-i drumul ! - Nicio reacţie.
Tom, trebuie să trec din nou pe bypass.
Sunt aproape gata. Mai lăsaţi-mă 7 minute.
Hai odată !
Nu-mi face una ca asta !
- Se duce. - Nu se duce nicăieri !
La naiba !
Hai, nu-mi face asta !
La naiba !
Tom !
Hai odată...
Tom ! Te rog !
Ar însemna să arunc pantofii ăştia, iar mie îmi plac.
Dna Balford ?
Unde e medicul ?
- Eu sunt medicul. - Scuzaţi-mă...
Sunt dr. Rice.
- L-am operat pe soţul dvs. - Cum se simte ?
N-a supravieţuit.
Poftim ?
În timpul operaţiei, i-am restabilit fluxul de sânge către inimă,
dar a făcut o aritmie care i-a fost fatală şi n-am putut să-l resuscităm.
Iertaţi-mă ! Nu înţeleg. Ce i-aţi făcut ?
Îmi pare rău.
Dar...
Dar... Dvs... Mă scuzaţi...
Ce aţi spus ?
Cum ?!
Doamne...
Dumnezeule !
Pe masa mea de operaţie ! Îmi pare rău !
Îmi pare rău. Ce s-a întâmplat ? A făcut ocluzie, din cauza grefei ?
L-am operat ca la carte.
Îmi pare atât de rău !
Sala era atât de mare, iar eu, atât de mică !
Cum m-am făcut atât de mică ?
Trebuia să folosesc bypassul. Trebuia să-l masez mai mult.
Am făcut-o de oaie.
Am dat-o-n bară !
Ai fost văzut vreodată, Cassiel ?
Tu mă vezi.
Nu la mine mă refer, nici la muribunzi sau la oameni care delirează.
Ai fost văzut vreodată ca şi cum ai fi om ?
O dată, într-un restaurant, o femeie oarbă s-a întors, brusc, spre mine
şi m-a rugat să-i dau muştarul.
- Dar era oarbă. - Da, dar ştia că sunt acolo.
Doctoriţa aceea din sala de operaţie s-a uitat drept la mine.
Nu te-a văzut, Seth. Nu poate să te vadă.
Nimeni nu poate să te vadă, dacă nu vrei tu.
Şi dacă aş vrea să mă vadă ?
De ce ?
Ca s-o ajut.
Deschide-o imediat !
Toată lumea la pământ ! Jos !
- Fă-o ! - Bine, bine...
La dracu' ! Dă-i odată banii !
Am lăsat luminile aprinse ?
Trebuia să mă duc la magazinul lui Ralph !
- Fă-o ! - Linişteşte-te ! Asta fac.
N-am văzut niciodată Marele Canion.
N-o să-mi mai văd nepoţii.
Ce naiba fac ?
Fii calm...
Păstrează-ţi calmul, omule !
Drăcia dracului !
Nu au de ce să ne vadă.
Ai venit devreme !
- Ce se întâmplă ? - Te-a căutat Ferris.
Maggie...
Ce se întâmplă ? Am o operaţie de valvă mitrală.
Au amânat-o.
- Cine a amânat-o ? - Sheffield.
De ce îmi spui tu asta ?
- El era ocupat. - Ocupat, pe dracu' !
Maggie, ţi-e rău.
- Nu mi-e rău. - Ţi-e rău şi nu poţi să operezi.
Operaţia e reprogramată luni. E doar o intervenţie reparatorie.
E un gest neprofesionist, care mă face de râs în faţa colegilor.
- Am văzut fişa lui Balford. - Poftim ?!
Sunt în comitetul de expertiză. Examinăm cazul.
- N-a fost vina ta. - Ştiu.
Atunci, care e problema ?
Nu ştiu...
Maggie, te-ai luptat pentru el din toate puterile.
Da... Asta facem aici. Ne luptăm pentru viaţa oamenilor.
Te întrebi vreodată împotriva cui luptăm ?
Aşadar, sunt nebună şi am metabolismul dezechilibrat.
Eşti obosită.
Ai momente proaste.
De ce nu m-ai sunat ?
Pentru că nu dorm niciodată când rămâi la mine.
Tu nu dormi niciodată, indiferent dacă rămân sau nu.
Eşti un chirurg bun, ştii asta.
Întoarce-te luni, cu forţe proaspete !
Doamnă doctor ?
Ne mai vedem.
Mă plimb pe ţărmul iazului, în bluza mea cu mâneci lungi...
Delta Amazonului se întinde în nord, ca, odinioară, marea unei insule.
Adevărul suprem asupra subiectului rămâne nerostit, nu poate fi spus.
Neştiind ce să facă în acel spaţiu închis,
începe să uite luciditatea dobândită prin cunoaşterea realităţii.
Încep căutarea. În căutarea sufletului meu.
Unde au dispărut fişele cărţilor ? Pe ele puteai să le atingi.
Se uită la mine de o jumătate de oră. Poate, dacă mai stau pe-aici...
E o seară minunată,
când trupul e ca un singur simţ uriaş, inundat de plăcere.
Şi dacă aş urla chiar acum ?
Când o femeie se hotărăşte să se culce cu cineva...
Ştiai că primăvara va veni mereu,
la fel cum ştiai că râul va curge iar şi iar, după ce a îngheţat.
Dar când stropii reci de ploaie nu mai contenesc şi ucid primăvara
e ca şi cum un tânăr ar fi murit fără rost...
"Sărbătoarea de neuitat" Ernest Hemingway
Operaţia ta a fost reprogramată luni.
Ce s-a întâmplat ieri ?
A fost un turneu de golf al spitalelor. Nu ştiu !
- Cine-i înţelege pe oamenii ăştia ? - Bună dimineaţa, dle Messinger !
"G"-ul se pronunţă moale, ca în cuvântul "mesager".
- Ce ai pe buză ? - Ce e ? Îmi curge saliva ?
- De unde-o ai ? - De ce ? Sunt prizonier aici ?
Vrei să te faci bine sau vrei să mănânci îngheţată ?
Operaţia asta e foarte importantă, dle Messinger.
Dacă o să mănânci în continuare aşa,
poţi să nici n-o mai faci şi să economiseşti 30.000.
Dnă doctor, dacă mă operai ieri, cum ar fi trebuit,
acum aş fi supt suc de morcovi printr-un pai înfipt în braţ.
Ce dracu' s-a întâmplat ?
Condiţiile n-au fost optime pentru procedură.
Eu nu sunt o "procedură".
Mă cheamă Nathan Messinger şi stau în faţa ta !
Ştiţi unde e toaleta ?
La stânga ? Bine.
Pluteşte, pluteşte... Să nu-l spargi !
Îl cunoaşteţi pe omul-brioşă ?
Maggie !
- Bună, Anne ! - Ce cauţi aici ?
Mă duceam la Radiologie
şi m-am gândit să mă ascund aici.
De ce ?
- Trebuia să mă fac pediatru. - Nu.
Ai fi cunoscut numai bărbaţi însuraţi sau ginecologi.
Să nu te cuplezi cu unul care ştie mai multe decât tine despre vaginul tău !
Bietul de el !
Plânge întruna.
- Ce e cu el ? - N-are asigurare.
L-am găsit într-un tomberon, în spatele unui restaurant.
L-am investigat pentru toate, de la depistare de droguri până la diabet,
dar n-am găsit nimic.
- Pot ? - Sigur !
- I-aţi făcut vreo ecografie ? - Auzi vreun murmur cardiac ?
- Merită să încercăm. - Da.
Gata, puiuţ !
De cine te ascunzi ?
De soţia pacientului meu.
Vrea să-i spun că soţul ei va fi bine, că sunt foarte optimistă...
Iar eu nu sunt optimistă.
După atâta timp şi muncă, mă simt, dintr-odată, neputincioasă.
Parcă aş avea mâinile legate !
Şi, dacă e aşa, ce mă fac ?
Scuzaţi-mă...
Sunteţi vizitator ?
Da.
Orele de vizită s-au terminat de la ora 8.
De ce există aşa ceva ?
- Ce anume ? - Ore de vizită.
Pacienţilor nu le fac bine vizitele ?
La cine aţi venit ? La dl Messinger ?
- Acum ? - Da.
La tine.
- Eu n-am nevoie de vizitatori. - Nu eşti bolnavă ?
Nu.
Sunt medic aici.
Eşti deznădăjduită ?
Am pierdut un pacient.
Ai făcut tot ce-ai putut ca să-l salvezi ?
Îi ţineam inima în mână când a murit.
- Înseamnă că nu a fost singur. - Ba da.
- Oamenii mor. - Nu pe masa mea de operaţie.
Oamenii mor când trupurile lor cedează.
Eu le ajut trupurile să nu cedeze. Altfel, ce rost aş mai avea ?
- N-a fost vina ta, Maggie. - Voiam să trăiască.
Trăieşte, dar nu aşa cum îţi închipui tu.
Nu cred în chestia asta.
Unele lucruri sunt adevărate, chiar dacă nu crezi în ele.
De unde îmi ştii numele ?
Pe tine cum te cheamă ?
Seth.
Seth...
Ar fi bine s-o ştergi, Seth,
să nu creadă paznicii că eşti internat la psihiatrie.
- Cum stăm ? - S-a dus un litru.
Aspiraţi !
Să nu mori acum, dle Messinger ! Nu până nu-mi dai numărul lui Seth.
Ochii lui...
Felul în care s-a uitat drept... Drept în sufletul meu.
Seth...
Ce fel de nume e ăsta ?
"Sărbătoarea de neuitat" Ernest Hemingway
Bună !
M-am gândit eu că eşti aici.
Eşti sărat.
Pacientul meu cu transplant a murit la ora 2 noaptea.
- Te simţi bine ? - Da.
Poate că vrei s-o duci tu înapoi.
Fragmentul despre primăvară... "Ştiai că va veni mereu primăvara."
De unde ai ştiut că...
Ce tot spui ? Nu eu ţi-am adus cartea.
Nu ?
De unde o ai ?
Bună ziua ! Sunt medic. Un pacient şi-a uitat cartea la mine.
Puteţi să-mi spuneţi cine a împrumutat-o ?
Nu pot să vă spun cine, dar pot să vă spun când.
- Bine. - Lăsaţi-mă cinci minute !
Bună, Maggie !
Mă bucur că te văd din nou.
Eu mă mir că te văd din nou.
E bine că te miri.
Îţi place Hemingway ?
Da, începe să-mi placă.
- Îmi dai voie ? - Da.
În timp ce mâncam stridiile, cu parfumul lor aspru marin,
le simţeam gustul uşor metalic
şi sorbeam sucul rece din fiecare cochilie,
pe care îl udam cu răcoarea proaspătă a vinului.
Atunci nu m-am mai simţit pustiit şi am început să fiu fericit.
Niciodată nu uită să descrie gustul lucrurilor.
Îmi place.
Vii des pe-aici ?
Aici stau.
- Ce faci ? - Citesc.
Mă refeream la ocupaţia ta.
Sunt mesager.
Ce fel de mesager ? Ca aceia care merg pe bicicletă ?
Nu. Sunt mesagerul lui Dumnezeu.
- Ai vreun mesaj pentru mine ? - Ţi l-am transmis deja.
Ai folosit pagerul meu ? De obicei, primesc mesaje numai dacă piuie.
Cu siguranţă, pagerul tău a piuit.
- Cum se simte Messinger ? - Bine.
Operaţia a decurs foarte bine.
- Aşadar, ai avut o zi bună. - Da, a fost o zi bună.
N-am omorât pe nimeni.
- Eşti un medic excelent. - De unde ştii ?
- Aşa simt. - Nu s-ar spune că simţi ceva.
Închide ochii !
Numai o clipă.
Ce fac ?
Mă atingi.
Te ating...
De unde ştii ?
Te simt.
Ar trebui să te încrezi în atingere. Nu te încrezi suficient în ea.
- Să mergem undeva ! - Unde ?
Oriunde.
Ce vrei să facem ?
Orice.
Cum e ?
Ce gust are ?
Descrie-l ! Ca Hemingway.
Are gust de... pară.
Nu ştii ce gust are para ?
Nu ştiu ce gust are para pentru tine.
E dulce, zemoasă...
O simţi moale pe limbă, e nisipoasă,
ca un nisip dulce care ţi se topeşte în gură.
Cum ţi se pare ?
Perfect !
De prima dată când am privit printr-un microscop
am ştiut că vreau să devin medic.
Dă-mi mâna cealaltă !
- De ce ? - O să ne uităm la sângele tău.
Nu se poate.
Bărbaţii ăştia...
Ştiai că femeile pot suporta dureri de nouă ori mai mari decât bărbaţii ?
Priveşte !
Străluceşte !
Asta sunt eu.
Toate celulele acelea...
Din ele eşti făcută.
Din celule şi din spaţiul dintre ele.
Dacă eşti făcută numai din celule, când ele mor e sfârşitul.
Nu ştiu. Aşa cred.
- Atunci, cum îţi explici ? - Ce anume ?
Mitul etern al Raiului.
Credeam că, pentru mine, povestea asta e lămurită.
- Şi nu e aşa ? - Nu.
Pentru că... s-a întâmplat ceva.
S-a întâmplat ceva în sala de operaţii şi am avut un soi de tresărire.
Am avut impresia că undeva, acolo, există ceva mai puternic.
Mai puternic decât mine şi decât tine.
Ţi se pare o nebunie ?
Nu.
N-am putut să-l salvez. Am făcut totul ca la carte,
dar n-am putut să-l salvez !
Asta n-ar fi trebuit să se întâmple.
- Şi... - Şi ai plâns.
Da.
De ce plâng oamenii ?
- Ce vrei să spui ? - Ce se întâmplă cu trupul lor ?
Canalele lacrimale servesc, de obicei, pentru umezirea şi protejarea ochilor.
Când simţi o emoţie, reacţia e mult amplificată şi se formează lacrimi.
De ce e reacţia amplificată ?
Nu ştiu.
Poate că emoţia devine atât de intensă, încât organismul n-o poate controla.
Emoţiile te copleşesc şi, atunci, trupul îţi plânge.
Trebuie să plec. Să nu te mişti de-aici !
Să nu pleci nicăieri ! Rămâi aici !
- Scoate-i tubul ! - Nu poate să respire.
Tubul e blocat.
- Cum te simţi ? - Gata să mă arunc în valuri !
Mă tem că zilele tale de surfing au luat sfârşit.
Ai un tatuaj de toată frumuseţea.
Ce zice soţia ta ?
E chiar soţia mea.
Verifică-i semnele vitale la fiecare 15 minute.
Nu te văd, dar ştiu că eşti aici.
Du-te înapoi şi spune-le că nu mor acum !
Nu încă.
Unde ai fost ?
La naiba ! Am uitat complet de cină.
- Cină ? Cu cine ? - Cu...
Un tip pe care l-am cunoscut. M-am întâlnit cu el şi am mâncat ceva.
Mi-ai făcut rucsacul ?
Ce-aţi mai făcut ?
Am stat de vorbă, pe urmă am fost sunată pe pager şi a dispărut.
- De ce mi-ai făcut rucsacul ? - Earl, ce mai faci ?
M-am gândit să ne ducem la Tahoe, la cabana unchiului tău,
să facem nişte drumeţii...
Ce e ?
- Dumnezeule ! Ce e ? - Maggie, e doar o căpuşă.
- Adu-mi un chibrit ! - Doar n-o să-i dăm foc, Jordan.
- Trebuie să-i scoatem căpuşa. - N-o să-i arzi capul căpuşei !
- Atunci, adu-mi nişte spirt ! - Bine... N-am !
- N-ai spirt în casă ? - Nu operez pe nimeni aici, Jordan.
- Dar nişte ulei de măsline ? - Da.
De care ? Cu ardei jalapeno sau cu rozmarin ?
Cu rozmarin.
Ce ai făcut cu prietenul tău... Cum spuneai că îl cheamă ?
- Seth. - Despre ce aţi discutat ?
Despre moarte.
Noi vedem moartea în fiecare zi. De ce nu putem vorbi despre asta ?
Sper că n-o să apuci şi tu să te rogi în sala de operaţii.
- Putem să stăm puţin de vorbă ? - O să stăm de vorbă la munte.
- Nu pot să plec acum la munte ! - Trebuie să stăm puţin împreună.
Bine. Să vedem dacă putem sta împreună cinci minute.
Dacă rezistăm nemişcaţi, cinci minute, împreună !
- Şi ce să facem ? - Să stăm aici, pur şi simplu.
- Aduc harta cu trasee montane. - Nu ! Vorbesc serios.
Numai noi doi.
Şi ce-ar trebui să fac ?
Doar să te uiţi la mine.
Nu poţi.
- Tu nu poţi ! - Ba nu, tu nu poţi !
Ai clipit ! Ai pierdut !
Vă mulţumesc foarte mult. Bine v-am regăsit !
Am vorbit cu mame care fac parte din Ku Klux Klan.
Vrei să te uiţi la ceva ?
Nici eu.
De unde ştii când sunt aici ?
Ştiu.
Doamne, ce bine arăţi !
Uitasem cât de bine arătaţi cu toţii.
După 30 de ani de tăcere...
Ai curaj, nu glumă, băiete, să te arăţi aşa ! Apreciez gestul.
O să-mi fie mai uşor.
Trebuie să-ţi spun că mă simt bine.
Ai face bine să verifici evidenţele, fiindcă nu mă simt deloc pe moarte.
Nu eşti pe moarte.
Nu zău ? Atunci, ce naiba faci la mine în salon tot timpul ?
Sunt singurul tip de pe-aici căruia îi iese fundul din "fustiţă".
Sau poate...
Vii aici pentru doctoriţă ?
Sigur ! Pentru ea !
E drăguţă. Are sânii cam mici, dar... Trebuie doar să-ţi încapă în palmă.
- Cine eşti ? - Îmi place !
Asta se numeşte o întâlnire norocoasă.
Dacă te uiţi în dicţionar la cuvântul ăsta, o să găseşti poza noastră.
Îţi mulţumesc.
Eşti gata să înfrunţi realitatea ?
Pot să-ţi răspund la toate întrebările, prietene.
- Cum sunt friganelele astă-seară ? - Minunate !
Adu-mi şi mie !
Cred că ar trebui să mă prezint.
Hai !
Prinde-mi mâna ! Aşa !
Strânge mai tare ! Aşa...
Nu ! Acum e prea mult.
Bravo ! O strângere de mână adevărată !
Nathaniel Messinger: gurmand, sclavul plăcerilor,
fost trup serafic care, actualmente, îngroaşă rândurile muritorilor.
Nu te cred.
Vrei dovezi ?
Îţi petreci timpul la bibliotecă şi vorbeşti toate limbile.
Călătoreşti cu viteza gândului...
Şi acum îmi citeşti mie gândurile.
- Încetează ! - Asta faci.
E imposibil !
"Unele lucruri sunt adevărate, chiar dacă nu crezi în ele."
- Cum ai reuşit ? - Poţi să alegi.
- Să alegi ? - Alegi să cazi pe pământ.
Faci saltul, te arunci, plonjezi.
Sari de pe un pod, te arunci pe fereastră...
Te hotărăşti s-o faci şi o faci !
Te trezeşti mirosind urât, cu dureri în tot trupul
şi mai flămând decât ai fost vreodată, doar că nu ştii ce înseamnă foamea.
Totul te aiureşte, totul te doare, dar e foarte, foarte bine.
Eşti om !
Ascultă, băiete...
El le-a dat fraierilor ăstora cel mai frumos dar din Univers,
şi crezi că nu ni l-a dat şi nouă ?
- Ce dar ? - Libertatea de a alege, frate.
Libertatea de a alege.
N-am putut să-mi găsesc o slujbă.
N-aveam trecut, nici pregătire, nici acte de identitate...
Într-o zi, treceam pe lângă şantierul unde se ridica un zgârie-nori.
Mi-am spus: "Aş putea face asta."
Vezi tu, mulţi dintre cei de-aici, de jos, se tem de înălţimi. Pricepi ?
Asta îmi conferă o calificare exclusivă.
Şi-apoi, aici, sus, mă simt un pic ca acasă. Şi îmi place ce fac.
Mă pricep.
Chestiile astea te omoară cu zile.
Mai sunt şi alţii ca tine ?
Da. Sunt pretutindeni.
Îi poţi vedea, dar, în general, treci pe lângă ei.
Nu le place să se gândească la viaţa cealaltă, la ce au renunţat.
Atunci, de ce ai făcut-o ?
Fiica mea Ruth... Frank, soţul ei cel tâmpit, şi nepoţii mei.
Petie are 4 ani, iar Hannah, 6.
Ea e soţia mea Teresa...
I-ai spus cine ai fost ?
Am încercat de vreo două ori...
Dar, pe urmă, m-am gândit: "De ce să-i fac una ca asta ?"
- Ce să-i faci ? - E prea mult pentru ei.
Oamenii nu mai cred în noi.
Vă mai strângeţi laolaltă la răsărit ?
Da, şi la asfinţit.
Mă duci şi pe mine acolo ?
Auzi ?
Nu.
Eu nu pot să mai aud muzica, dar voi nu puteţi simţi asta !
Nathan !
- Trebuie să te întorci. - Vreau să prind valul mare.
Stai !
- Stai ! - De ce ?
Înoată !
Şi apoi cazi.
- Cazi ? - Te arunci.
Te hotărăşti s-o faci şi o faci.
Şi când te trezeşti, eşti...
Da.
Şi poţi să adulmeci aerul.
- Să simţi gustul apei. - Să citeşti un ziar.
- Să minţi... - De îngheaţă apele.
Să hrăneşti câinele.
Să-i atingi părul...
Ce mai aştepţi ?
E atâta frumuseţe aici, sus !
Da.
Iar ai apărut !
Mâine îl externăm pe prietenul tău Messinger.
Ce bine !
Familia lui i-a organizat un soi de petrecere de bun venit.
O să fii şi tu acolo ?
Dar tu ?
- El e Earl. - Mi-a spus.
Ce ţi-a mai spus ?
Îşi face griji că nu dormi deloc şi îi place mult să te vadă zâmbind.
Uneori cred că numai Earl mă înţelege.
Dar prietenul tău ? Îl iubeşti ?
Dacă îl iubesc ? Nu ştiu. Ce înseamnă asta ?
Speram să-mi spui tu.
E un cuvânt care descrie o reacţie chimică...
O prostie ! Vorbesc numai tâmpenii.
Aştept toată ziua, în speranţa unui minut măcar cu tine,
dar nici măcar nu te cunosc.
Ce vrei să ştii ?
De ce porţi aceleaşi haine mereu ? De ce nu-mi dai numărul tău ?
- Eşti însurat ? - Nu.
N-ai casă ?
Nu.
Cânţi la tobe ?
De ce nu mă atingi niciodată ?
Nu vreau să-ţi fac rău.
N-o să-mi faci rău.
Ai simţit ?
Dacă te-aş putea face să înţelegi...
Înţeleg.
Ne mai vedem.
Doamnă doctor !
Ia-mă în braţe cum trebuie ! Vino încoace !
- Bună ! - Îţi mulţumesc că ai venit !
Arăţi grozav !
Nu sunt în Rai ? Priveşte !
Vino să-ţi prezint nişte prieteni ! Ţi-e foame ?
Ia o bere, Seth !
De unde eşti ?
- De sus. - Din nord. Din Canada.
Serios ?
Ascultă ! Auzi ?
Cresc.
Zâmbeşte, Hannah !
De când îl cunoşti pe Seth ?
Nu de mult timp, dar parcă l-aş cunoaşte de-o veşnicie.
Scumpa mea, îl doare !
Eşti exact ca bunicul.
Vino ! Să vedem dacă s-au copt prăjiturile !
- Vino şi tu, Seth ! - Pot să vă ajut ?
Da, sigur.
Cum v-aţi cunoscut ?
Lucrează cu mine la şantier, în construcţii.
Credeam că e mesager.
Da, e dintr-ăia care muncesc în două locuri.
Mă întorc imediat.
Seth !
Poţi să tai tu asta ?
În ce provincie din Canada te-ai născut ?
Nu m-am născut în Canada.
Cum îi cheamă pe părinţii tăi ?
N-am părinţi.
Ai mâini foarte delicate, pentru un muncitor în construcţii.
- Nu lucrez în construcţii. - Ai mâini foarte palide. Ia să văd !
- De ce ai făcut asta ? - Vreau să-ţi văd mâna.
Nu !
- Care e numele tău de familie ? - Ştii care e.
Nu-l ştiu !
Plate (farfurie).
Seth Plate ?
Te-am tăiat !
Te-am tăiat...
Te-am tăiat cu cuţitul ăla ! L-am simţit cum îţi intră în carne.
- Ai simţit şi tu ! - Nu aşa cum îl simţi tu.
Cum îl simt eu ? Ce vrei să spui ?
Cum îl simte un medic sau o femeie ?
Aşa cum îl simte... un om.
Nu am simţ tactil.
Acum simţi ceva ?
- Nu trebuie să-ţi fie frică. - Ţicnitule ! Mincinosule !
Cine... Ce naiba eşti ?
Am venit să-l iau pe dl Balford şi te-am văzut pe tine.
N-am mai putut să-mi iau ochii de la tine.
Te-ai luptat atâta pentru el !
Şi te-ai uitat direct la mine, ca şi cum aş fi fost om.
- Să-l iei pe dl Balford ?! - Eram acolo.
Suntem mereu acolo, în toate camerele.
Ce tot spui acolo ?
Am fost şi pe scări, când ai plâns după pacientul tău.
Te-am atins. Îţi aminteşti ?
De ce îmi faci asta ?
Pentru că m-am îndrăgostit de tine.
Nu te cred.
Asta poţi să simţi ?
- Nu vrei să mă crezi. - Nici nu pot să concep aşa ceva !
- Maggie... - Ieşi !
Afară !
Dle doctor ?
Seth ?
Eşti aici ?
Vreau să te văd.
Lasă-mă să te văd !
Rămâi aici...
Rămâi cu mine, până adorm...
Da !
Îţi mulţumesc !
- Maggie ! - Bună !
- Copilul nu poate să doarmă ! - Poftim ?
L-a văzut vreodată cineva dormind ?
Nu ştiu. Să-l examinăm !
Bună, băieţel !
Are nările obturate. Abia trece aerul prin ele.
Cum ai ştiut ?
Am ştiut, pur şi simplu.
Maggie ?
- Da. - Eşti singură ?
Da.
Ai intuit corect ce avea cu bebeluşul.
Crezi ?
Nici eu nu m-aş fi descurcat mai bine.
Ăsta da, compliment !
- Ce faci ? - Stau puţin cu tine.
Vrei să te măriţi cu mine ? Am putea să ne ducem, în sfârşit, la Tahoe.
Ne căsătorim şi facem luna de miere în Nevada şi ne întoarcem imediat.
Ce vrei să fac ? Să-ţi cad în genunchi ?
Ce vrei să-ţi spun ?
Suntem făcuţi unul pentru altul. Suntem făcuţi din acelaşi aluat.
- Jordan... - Nu sunt...
Ştii că nu mă pricep la problemele de inimă... Sentimentale, vreau să spun.
Te rog, mărită-te cu mine !
Măcar gândeşte-te la asta !
Inspiră !
E bine.
Nu înţeleg de ce mai vrea Dumnezeu să ne întâlnim,
dacă nu putem fi niciodată împreună.
Nu ţi-a spus.
- Ce să-mi spună ? - Poate că ar trebui să-l întrebi.
Te întreb pe tine.
Seth nu cunoaşte frica, nici durerea, nici foamea.
Aude muzică la răsăritul soarelui.
Dar ar renunţa la toate astea. Atât de mult te iubeşte.
Nu înţeleg.
Poate să cadă. Poate să renunţe la existenţa lui actuală.
Poate să renunţe la eternitate şi să devină ca noi.
Depinde numai de tine.
De unde ştii ?
Pentru că eu am făcut-o.
Seth ?
Seth !
Seth, trebuie să stau de vorbă cu tine.
Seth, te rog !
Te rog, fii aici !
Doamne, ajută-mă să reuşesc !
Eşti atât de frumos !
O să fii aşa mereu.
Jordan m-a rugat să plec cu el şi să ne căsătorim.
Mă cunoaşte, ştie care sunt dificultăţile meseriei mele...
Nu-l iubeşti.
Eu şi el suntem la fel.
Vreau asta.
Vreau pe cineva care să-mi simtă mâna atunci când îl ating.
Dar pe mine mă simţi. Ai făcut-o deja !
Vreau să-mi iau rămas-bun.
Nu vreau să te mai văd.
Alo, amice !
N-ai voie aici.
Mă vezi ?
Tu mă vezi ?
- Puteţi să mă vedeţi ? - Da, te vedem foarte bine.
Da... Ai luat droguri care te fac invizibil !
Ăsta e sânge ? E sânge !
- E roşu ? - Roşu...
E roşu ?
Culori !
Ce culoare aveau drogurile pe care le-ai luat ?
Mişcă-ţi fundul de-aici !
Ai unde să te duci ?
Maggie...
Maggie !
Mă duc tot mai jos !
Mă învârtesc la nesfârşit !
Îmi place vârtejul care m-a prins,
Această vrajă veche, numită dragoste !
Dragoste !
Bună !
Îmi puteţi spune cum să ajung la spitalul districtual ?
Pot să vă ajut, domnule ?
Doar o clipă, să-mi trag răsuflarea...
Răsuflarea !
Maggie Rice.
- Sunteţi pacient ? - Nu, dar trebuie s-o găsesc, vă rog.
Sunaţi la cabinetul ei. Sunt sigur că o să vă ajute cineva.
Ştiţi unde e ?
Nu, domnule, nu ştiu.
Dar aveţi un computer...
Şi atâta aparatură ! Nu puteţi s-o căutaţi ?
Anne !
Unde e Maggie ?
Eşti prieten cu Maggie ?
Ce-ai păţit ? Scuze...
E în ordine.
Am căzut.
De unde ? Din tren ?
M-am îndrăgostit.
Anne...
Te rog, ajută-mă s-o găsesc !
A plecat la Lake Tahoe. Unchiul ei are o cabană în Nevada.
Stai !
Cassiel, eşti acolo ?
Bună !
Unde mergi ?
La Tahoe.
- Eu merg spre Reno. - Tahoe !
Eu merg la Reno.
Eu, la Tahoe.
Urcă ! Ne lămurim noi când ajungem acolo.
Earl !
Am ajuns prea târziu ?
- Prea târziu ? - Jordan...
N-am putut să mă mărit cu Jordan.
M-am îndrăgostit de tine.
Ce s-a întâmplat ?
Am ales.
Te simt.
- Simţi asta ? - Da.
Şi asta ?
Ce senzaţie ai ? Spune-mi ce simţi !
Nu pot.
Încearcă !
E cald...
Mă doare.
E bine...
- Ne potrivim. - Ştiu.
Am fost făcuţi unul pentru altul.
I-am întrebat mereu pe cei care mureau ce le-a plăcut mai mult în viaţă.
Mi-am notat în cartea mea.
Mie asta îmi place cel mai mult.
Nici n-ai început să trăieşti.
Avem o viaţă întreagă înainte, numai pentru noi doi.
Domnul şi doamna Plate.
Bună ziua !
Maggie ?
- Seth... - Mă duc să chem ajutoare.
- Eşti aici... Rămâi aici ! - Mă duc după ajutoare.
Nu pleca ! Şoferul a fugit.
Te rog, rămâi cu mine !
Mi-e frică.
- Am stricat totul. - Nu !
- Voiam să-ţi arăt totul. - O să-mi arăţi.
Ai venit până aici...
- Îmi pare rău. - Nu trebuie.
Dumnezeule ! Nu trebuie, Maggie.
Te-am atins, te-am simţit, acum pot să-ţi ţin mâna în mâna mea...
Ştii ce înseamnă asta pentru mine ? Ştii cât de mult te iubesc ?
Nu-ţi lua ochii de la mine !
Priveşte-mă drept în ochi !
- E cineva acolo. - Maggie !
Nu te uita la ei ! Te rog, Maggie, n-o face !
Asta se întâmplă ?
Da.
Asta se întâmplă.
Nu mi-e frică.
Când mă vor întreba ce mi-a plăcut cel mai mult,
o să le spun că tu ai fost acela.
Dumnezeule !
Nu te văd, dar ştiu că eşti aici.
Îmi pare rău.
- Pleacă ! - Seth...
Tu ai fost ? Tu ai luat-o ?
Nu.
- De ce a făcut El asta ? - Nu ştiu.
Pentru că îi sunase ceasul ?
Ce-ai vrea să spun ?
- Sunt pedepsit ? - Ştii bine că nu e aşa.
Asta înseamnă viaţa.
Acum trăieşti.
Iar într-o bună zi, vei muri şi tu.
Cum e ?
Ce anume ?
Căldura.
E minunat !
Dacă ştiai că se va întâmpla asta, ai mai fi căzut ?
Aş fi ales oricând să respir o singură dată parfumul părului ei,
să simt o singură dată sărutul gurii ei
şi o singură atingere a mâinii ei,
decât să am parte de o eternitate fără ele.
O singură dată.
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania
-= www.OpenSubtitles.org =-