ISPITA
Bună, străine.
Iartă-mă. Căutam o ţigară.
M-am lăsat.
Mulţumesc.
- Trebuie să fii undeva? - La muncă.
Nu ţi-au plăcut sandvişurile mele?
- Nu mănânc peşte. - De ce nu?
Îşi fac nevoile în mare.
- Şi copiii la fel. - Nici copii nu mănânc.
Cu ce te ocupi?
Sunt un fel de ziarist.
- Ce fel? - Scriu necrologuri.
Avem mult de aşteptat?
Ea avea 21 de ani când a venit aici.
Te doare?
Supravieţuiesc.
Vrei să-ţi ridic piciorul?
Da, te rog.
Cine a tăiat cojile?
Eu.
Ţi le tăia mama când erai mic?
- Da, cred că da. - Ar trebui să mănânci cojile.
Tu ar trebui să te laşi de fumat.
Cât timp am fost inconştientă?
- Cam 10 secunde. - Şi după aia?
Ţi-ai revenit. Te-ai uitat la mine.
Mi-ai spus: "Bună, străine."
Ce uşuratică!
Taximetristul şi-a făcut cruce: "Slavă Domnului, credeam că am omorât-o."
I-am zis să te ducem la spital. A ezitat.
Cred că se temea să nu fie acuzat.
Aşa că am spus cu un rânjet: "Lasă-ne la spital."
Arată-mi rânjetul.
Foarte bine, amice!
Mulţumesc.
- Am renunţat. - Străduieşte-te mai mult.
Locuieşti aici?
Tocmai am sosit din New York.
În vacanţă?
Sunt într-o expediţie.
Unde-ţi sunt bagajele?
- Unde stai? - Sunt o hoinară.
Un autobuz roşu.
Poliţist sau "copoi". Observă casca aparte.
Catedrala Sf. Paul cu domul renumit.
- E un tur cu adevărat magnific. - Turiştii englezi nu-l văd niciodată.
- Aici ce e? - N-am idee.
Sunt oameni care au murit ca să salveze viaţa altora.
Am mai fost aici.
Acum 20 de ani, am venit aici.
Mama a murit. Eu şi tata am venit aici în după amiaza în care a murit.
Şi ea era fumătoare. De fapt, a murit la spital.
- Tatăl tău mai trăieşte? - Se agaţă de un fir de aţă.
E la un azil.
- Ai întârziat la muncă. - Adică vrei să plec?
Nu, îţi spun doar că ai întârziat.
Cum ai ajuns să scrii necrologuri?
Visam să ajung scriitor, dar nu aveam o voce a mea.
Ce tot spun? N-aveam talent.
Aşa că m-am ales cu necrologurile. Siberia jurnalismului.
Spune-mi ce faci. Vreau să mi te imaginez în Siberia.
Chiar?
Noi îi spunem "necro-pagina".
Suntem 3. Eu, Graham şi Harry.
Când ajung la muncă, negreşit... Sigur vrei să ştii?
Când moare cineva de seamă, intrăm în "congelator"...
care e un fişier de calculator...
cu toate necrologurile, şi găsim viaţa decedatului.
Sunt scrise cât sunt încă în viaţă?
Ale unora.
Harry, editorul, ne zice cu ce începem.
Dăm telefoane, verificăm datele.
La 6, stăm lângă calculator şi ne uităm la pagina de a doua zi.
Facem ultimele schimbări.
Adăugăm eufemisme ca să ne amuzăm.
Cum ar fi?
"Era un petrecăreţ." Adică era alcoolic.
"Ţinea la intimitatea lui." Homo.
"Se bucura de intimitatea lui." Travestit.
Al meu care ar fi?
- "Era dezarmantă." - Ăsta nu e un eufemism.
Ba e.
- Ce făceai la New York? - Ştii tu...
Nu, nu ştiu. Studii?
Striptease.
Uite ce ochi mici ai făcut.
Nu-i văd.
De ce ai plecat?
Probleme cu un bărbat.
- Prieten? - Într-un fel.
Şi l-ai lăsat aşa, brusc?
E singura modalitate de a pleca. "Nu te mai iubesc. Adio."
- Şi dacă i-ai mai iubi? - Nu pleci.
- N-ai părăsit pe nimeni iubit? - Nu.
Aici e.
Şedere plăcută!
Încearcă să nu uiţi că la noi maşinile tind să vină din dreapta.
Pa.
Ai prietenă?
Da. Ruth.
O cheamă Ruth. E lingvistă.
- Pe tine cum te cheamă? - Alice.
Mă cheamă Alice Ayres.
Bine.
O să schimb filmul. Ai timp?
- Te superi dacă fumez? - Dacă trebuie.
- Nu e morţiş. - Atunci nu fuma.
Mi-a plăcut cartea ta.
Mulţumesc.
- Când o să fie publicată? - La anul. Cum de ai citit-o?
Editorul tău mi-a trimis un manuscris. L-am citit azi noapte.
M-ai ţinut trează până la 4.
Sunt măgulit.
Eroina e după cineva cunoscut?
E o fată pe nume Alice.
Ce părere are că i-ai furat viaţa?
I-am împrumutat-o.
Ei îi dedic cartea. Îi face plăcere.
Faci expoziţii?
Uneori. Am ceva la anul.
Portrete?
- Cu cine? - Necunoscuţi.
Ce părere au că le furi viaţa?
Le-o împrumut.
Eu sunt un necunoscut?
Nu, tu eşti o slujbă.
Şi stai într-o rână. Ridică-te.
Nu ţi s-a părut obscenă?
- Ce? - Cartea...
Mi s-a părut exactă.
Privind?
Sexul. Dragostea.
Cum anume?
- Tu ai scris-o. - Tu ai citit-o. Până la 4.
Nu ridica sprâncenele. Îţi dă un aer de înfumurat.
- Dar ţi-a plăcut? - Da, dar pot să-mi iau gândul de la ea.
Ridică-te.
Vreo critică?
Nu sunt sigură de titlu.
Ai unul mai bun?
Acvariul.
Ţi-au plăcut obscenităţile.
- Îţi plac acvariile. - Peştii sunt terapeutici.
- Te duci la acvarii? - Când pot.
Poţi agăţa necunoscuţi...
Îi pot fotografia.
Vino încoace.
Eşti frumoasă.
Nu sărut bărbaţi necunoscuţi.
Nici eu.
Tu şi Alice asta staţi împreună?
Da.
Eşti măritată?
Da.
- Nu. Da. - Care e?
Despărţită.
- Copii? - Nu.
- Ţi-ai dori? - Da, dar nu azi.
Alice şi-ar dori copii?
E prea tânără.
Lucrează la o cafenea din apropiere. Vine să ne întâlnim.
Foarte curând.
De ce-i iroseşti timpul?
- Mă judeci. - Eşti prefăcut.
Nu-i irosesc timpul. E foarte adorabilă.
Şi imposibil de părăsit.
Şi nu vrei ca altcineva să-şi pună labele murdare pe ea.
- Bărbaţii sunt nişte gunoaie... - Totuşi...
Tot gunoaie sunt.
Muza ta.
- Mi-ai distrus viaţa. - O să-ţi treacă.
Dan...
Cămaşa ta.
Eşti gata?
- Cum e fotograful? - Bun. Profesionist.
Riguros. Ochi bulbucaţi. De-a ta.
- Femeie? - Americancă.
Haide.
Anna?
- Alice. - Bună.
- Îmi cer scuze că v-am întrerupt. - Nu, tocmai terminasem.
- Vrei un ceai? - Nu...
am servit ceai toată ziua. Pot să mă duc până la baie?
Sigur. E acolo.
E frumoasă.
- Trebuie să te mai văd. - Nu.
Ce-i ăsta, patriotism?
- Nu vreau necazuri. - Nu-ţi fac.
Ai pe cineva.
- Trebuie să te mai văd. - Ghinion.
- M-ai sărutat. - Ce, ai 12 ani?
Am îngheţat.
Mă pozezi şi pe mine?
N-am fost niciodată pozată de o profesionistă.
Ţi-aş fi recunoscătoare. Te pot plăti.
Nu, mi-ar face plăcere.
Numai dacă nu te superi tu.
De ce m-aş supăra?
Pentru că trebuie să pleci.
Nu-l vrem de faţă când lucrăm, nu?
Nu.
Mă duc la barul de pe colţ.
Distracţie plăcută!
Mulţumesc.
- Baftă cu expoziţia! - Baftă cu cartea!
Faci o expoziţie?
Da.
Am citit cartea lui Dan.
Ai o viaţă foarte interesantă.
Mulţumesc.
A zis că lucrezi într-o cafenea.
Sunt chelneriţă.
E ceva temporar?
Nu.
Vino aici şi stai jos.
- Locuieşti aici? - Acum da.
Pentru că eşti singură?
Care a fost ultimul tău prieten?
Soţul meu.
Era englez?
- Înrăit. - Ce s-a întâmplat cu el?
Una mai tânără.
Ai o faţă minunată.
N-are toată lumea?
Bănuiesc că da...
doar că...
Din carte, m-am gândit că o să fii mai puţin...
Cum?
Nu ştiu exact.
Ce părere ai de faptul că s-a folosit de viaţa ta?
Nu te priveşte.
Când mi-a deschis uşa jos...
avea o expresie ciudată...
Am ascultat discuţia voastră.
Nu ştiu ce să spun.
Nu sunt o hoaţă, Alice.
Vrei ceva de băut?
Am nişte votcă în frigider.
Fă-mi doar poza!
Bine.
Londra sex anonim
DDW: bună DOC9: Salut
DDW: cum merge? DOC9: ok
DDW: intri des aici?
DOC9: prima dată
o virgină! bun venit. cum te cheamă?
larry. pe tine?
îmi pare bine
ador SCULA
eşti foarte directă
vrei sex?
da. descrie-te.
blondă. gură mare. sâni uimitori.
vreau să te copleşesc cu gura
te rog
pune-te pe faţa mea
acolo sunt
pune-ţi chiloţii mei uzi
eşti dotat bine?
9L
La naiba!
9 inci
SCOATE-O
aşteaptă
Cum e histologia?
Progresivă?
Nu, sună a atrofie.
Bine. Pa.
hei?
La naiba!
ANNA? UNDE EŞTI?
hei, armăsare, cu ce te masturbezi?
foste prietene
nu actuale?
niciodată
spune-mi fantezia ta cu fostele...
cameră de hotel. mă leagă,
mă tachinează, nu mă lasă să am orgasm. se bat pe mine.
6 limbi pe sculă, testiculele şi perineul meu etc.
toate-l aclamă pe Sultanul Vulvei?
anna, tu cu ce te masturbezi?
cu necunoscuţi.
formează o coadă şi mă ocup de ei
ca o târfă însetată de sex,
unul în fiecare gaură şi ambele mâini
apoi?
îmi ejaculează în gură, fund, sâni, vagin, păr
Iisuse...
apoi?
ling tot de stricată ce sunt.
stai, trebuie să tastez cu o mână, ejaculez chiar acum....
a fost bine?
nu
pe bune?
ÎNTÂLNEŞTE-TE CU MINE
când?
ACUM
nu pot. Dr. trebuie să facă ronduri.
mâine. 1 p.m. unde?
Acvariul din Londra apoi HOTEL.
cum mă recunoşti?
ia-ţi haină albă
bine! pa, Anna!
Pa, Larry! pupici
Anna?
Mi-am pus haina.
Haina albă.
Văd.
Eu sunt Larry. Doctorul.
Bună, doctore Larry.
Poţi să-mi spui Sultanul.
Nu pot să cred că lucrurile astea chiar se întâmplă.
Credeam că o să fii vreo hoaşcă bătrână...
dar tu eşti chiar superbă.
Mulţumesc.
Peştii... Trebuie respectaţi.
- Chiar aşa? - Sigur.
Am fost peşti. Cu mult timp în urmă.
Înainte să fim maimuţe.
Ai zis ceva de un hotel.
Nu e nicio grabă.
Ba, de fapt, mă grăbesc. Am o operaţie la 3.
- Te operezi? - Nu, operez.
- Chiar eşti doctor? - Ţi-am spus că sunt.
Tu eşti Anna, nu?
Îmi pare rău. Te-am fotografiat vreodată?
Ne-am întâlnit undeva?
Lasă joaca, Nimfă a Net-ului.
- Poftim? - Ieri aveai chef.
- Zău? - Da. "Pune-ţi chiloţii mei uzi.
"Pune-te pe faţa mea.
- "Sunt o târfă însetată de sex." - Gata...
De ce mă simt ca un pervers?
Cred că eşti victima unei glume proaste.
- Îmi pare tare rău. - Nu-i nimic.
Nu...
Am vorbit pe Net aseară. Acum m-ai văzut şi...
N-am stat pe Net aseară.
Unde ai fost între 6.45 şi 7.00 p.m.?
Nu te priveşte.
- Tu unde ai fost? - Pe Net, de vorbă cu tine.
- Adică de vorbă cu cineva. - Cineva care s-a dat drept mine.
Cred că ai vorbit cu Daniel Woolf.
- Cine? - O cunoştinţă de-a mea. El e.
- Era o femeie. - De unde ştii?
Era femeie. Am avut o ere...
Era feme... Nu era, nu?
Nu.
Ce ticălos!
De unde-l ştii?
De fapt, nu-l cunosc. L-am pozat pentru o carte pe care a scris-o.
- Sper că a eşuat lamentabil. - E pe cale să...
Există dreptate pe lume.
Cum se numeşte?
Acvariul.
Ce ticălos! Îşi face reclamă!
Dar de ce s-a dat drept tine?
Cred că mă place.
Ciudat mod de a o arăta. Nu-ţi putea trimite flori?
Extraordinar lucru, Internet-ul ăsta.
Posibilitatea unei adevărate comunicări globale.
Primul mare mijloc democratic.
Categoric. Ăsta e viitorul.
Doi bărbaţi făcând laba în spaţiul cibernetic.
El e labagiul!
Un lucru e sigur. Ştie să scrie.
E îndrăgostit de tine?
Nu ştiu. Nu.
- Tu eşti? - Abia-l cunosc.
Dar eşti cam interesată.
Mi se pare un tip interesant.
Nu, arăt ca un delincvent în poze.
Te rog. E ziua mea.
Chiar?
Chiar.
La mulţi ani!
Mulţumesc.
Vine azi un tip în cafenea şi zice:
"Hei, chelneriţă, ce aştepţi?"
Haios tipul.
Şi eu i-am spus: "Aştept un bărbat ca tine...
"care să mi-o tragă cu o replică frumoasă ca asta."
Şi el ce-a făcut?
A cerut un ceai cu zahăr.
- Eu te aştept pe tine. - Să fac ce?
Să mă părăseşti.
N-o să te părăsesc. Te iubesc mult. De ce spui asta?
Te rog, lasă-mă să vin. Vreau să fiu alături de tine.
- Ţi-e ruşine cu mine? - Sigur că nu.
- Vreau să fiu singur. - De ce?
Să jelesc.
Să gândesc.
- Te iubesc. De ce nu mă laşi? - E doar un weekend.
De ce nu mă laşi să te iubesc?
Amice...
Hai să mergem să facem asta...
apoi eu o să prind trenul. O să fiu plecat doar o noapte.
Nici n-o să simţi că am lipsit.
anna cameron - necunoscuţi
Oamenii ăştia te plătesc sau îi plăteşti tu pe ei?
Îţi place?
Nu.
Ce te întristase aşa?
- Viaţa. - Ce-i aia?
Ce părere ai, în general?
Vrei să vorbim despre artă?
Ştiu că e urât să vorbeşti despre Operă la o deschidere...
dar cineva trebuie s-o facă.
Vorbesc serios. Ce părere ai?
E o minciună.
Sunt nişte poze frumoase cu nişte necunoscuţi trişti.
Toţi dobitocii fiţoşi care apreciază arta...
spun că sunt frumoase pentru că asta vor să vadă.
Dar oamenii din pozele astea sunt trişti.
Şi singuri.
Dar pozele fac lumea să pară frumoasă...
aşa că vernisajul conferă siguranţă, ceea ce-l face o minciună.
Şi toată lumea iubeşte o minciună gogonată.
- Eu sunt prietenul mincinoasei. - Ticălosule!
- Larry. - Alice.
Deci tu eşti prietenul Annei.
O prinţesă poate săruta un broscoi.
- Broască. - Broscoi.
- Broască. - Broscoi, broască, homar, tot una.
De când sunteţi împreună?
De 4 luni. Pasiunea e în floare.
Sunt în rai. Toate obiceiurile mele urâte o amuză.
- N-ar trebui să fumezi. - Du-te naibii!
Sunt doctor. Sunt obligat s-o spun.
- Vrei una? - Nu.
Da. Nu.
La naiba, da!
Nu.
M-am lăsat.
Anna mi-a spus că amicul tău a scris o carte.
- E bună? - Sigur.
E despre tine, nu?
- O parte. - Ce a omis?
Adevărul.
El e aici?
Da, acolo. Vorbeşte cu porumbiţa ta.
Prietenul meu e aici.
E aici? Unde?
Acolo.
Cu Alice?
Cred că vă cunoaşteţi.
- Nu l-am văzut niciodată. - Nu.
Dar aţi vorbit.
Adică v-aţi conversat.
- Aţi corespondat. - I-am scris?
Pe Net. L-ai trimis la acvariu. Eram întâmplător acolo.
Bravo, Cupidon!
- Trebuie să vorbim despre asta. - Ba nu.
E foarte drăguţ.
Ea e foarte înaltă.
Ai fost stripteusă.
Da.
Şi?
Ai grijă de tine.
O să am.
Şi tu la fel.
Aşa trebuie să fie.
E foarte comic.
Scuză-mă. Mi-a părut bine.
- Eşti mulţumită de succes? - Sigur.
A ta a fost cea mai bună.
Ai fost frumoasa vrăjelii.
Cine erau oamenii ăia îngrozitori?
- De unde or răsări toţi? - Ce ne pasă nouă?
- Ia-l tu. O să pierzi trenul. - Mă descurc.
Hai, e frig.
Ne vedem duminică.
Încotro, iubire?
Taxi!
Scuze.
Hotărăşte-te naibii odată!
Mulţumesc mult. Apreciez că aţi venit.
Vă sun mâine. Ne vedem săptămâna viitoare.
- Mulţumesc. - Mulţumesc foarte mult.
- Credeam că ai plecat. - Am uitat asta.
Deci e dermatolog. Poate fi ceva mai plictisitor?
- Scriitor de necrologuri? - Romancier ratat, te rog.
Mi-a părut rău de cartea ta.
Mulţumesc. Eu dau vina pe titlu.
Am scos repertoriul de Crăciun cu glumele alea proaste.
Al meu zice: "Astea-s glume de mâna a doua.
"Eu ştiu una bună."
Noi, de colo: "Bine, s-o auzim." Şi el spune:
"E după Colind de Crăciun...
"de-aia e relevantă."
Nu te-am văzut de un an.
Ba m-ai văzut.
Doar pentru că mă urmăreşti la studio.
Nu te urmăresc, stau la pândă.
Când nu sunt, te uiţi după mine.
- De unde ştii? - Sunt acolo...
te pândesc de departe.
Uită-te la mine.
Spune-mi că nu eşti îndrăgostită de mine.
Nu sunt îndrăgostită de tine.
Tocmai ai minţit.
Sunt necunoscutul tău! Sari!
- Bună, străine. - Bună.
Conversaţie intensă?
Tatăl lui a murit.
Mă spionai?
Te observam drăgăstos...
cu telescopul.
E mai înalt decât în poză.
I-am pozat doar capul.
Ştiu.
Dar capul lui te face să te gândeşti la un trup mai scund, dar e înşelător.
Înşelător?
Are, de fapt, un trup înalt. E deşirat, nenorocitul.
L-aş face.
- Poftim? - Dacă s-ar ajunge la o bătaie, l-aş face.
I-ai spus că-i zicem Cupidon?
Nu. Asta e gluma noastră.
Am vorbit cu tânăra Alice.
- O placi? - Sigur.
- Nu atâta cât pe tine. - De ce nu?
Tu eşti femeie, ea e o fetiţă.
Are frumuseţea tâmpă a tinereţii. Dar e şireată.
- Mie mi se pare deschisă. - Aşa vrea să pară.
Vorbeşti cu un analist clinic al carnavalului uman.
- Zău? - Da.
Eşti mai degrabă mâţa care a ajuns la smântână. Nu te mai linge.
E cel mai urât lucru pe care mi l-ai spus.
E îngrozitor.
Îmi pare rău.
Îmi pare tare rău.
- Unde ai fost? - O treabă pentru muncă.
Am băut ceva cu Harry. Şi el nu ştie să se oprească.
- Ştii că e îndrăgostit de tine. - Ba nu e.
Este?
Ai mâncat?
Îţi pregătesc ceva.
Nu mi-e foame.
Ce e?
Asta o să te doară.
Am fost cu Anna.
Sunt îndrăgostit de ea.
Ne vedem de un an.
A început la vernisaj.
- La revedere. - La revedere, dle.
Nu te mişca!
Vreau să-mi amintesc asta pentru totdeauna.
E prima dată când mă întorc dintr-o delegaţie...
şi sunt întâmpinat de soţia mea.
Am devenit, în clipa asta, adult.
Mulţumesc că m-ai aşteptat, draga mea.
Zeiţo!
Mi-a fost dor de tine.
Ce zici de un ceai?
Iisuse, ce istovit sunt!
- N-ai dormit în avion? - Nu.
Neamţul de lângă mine sforăia ca un Messerschmitt.
- Cât e ceasul? - E aproape miezul nopţii.
Timpul... Ce ticălos înşelător.
Am mintea în două locuri. Mă doare creierul.
- Vrei ceva de mâncare? - Nu, vreau să fac o baie.
- Îţi dau drumul la apă. - Nu, fac duş.
Eşti bine?
Cum a fost?
Pentru o conferinţă de dermatologie, demenţial.
Şi hotelul?
Cineva mi-a zis că toţi oamenii frumoşi de la Hotelul Paranoia...
valeţii şi fetele... Ştiai asta?
- Sunt toate târfe. - Toată lumea ştie asta.
Eu nu ştiam.
Bănuiesc că nu ai chef de o tăvăleală prietenească.
Abia am făcut baie.
Sigur.
Atunci o să mă descurc singur în baia decorată din Elle.
- Tu ai ales-o. - Când mă spăl în ea, mă simt murdar.
E mai curată decât mine. Are atitudine.
Oglinda zice: "Tu cine dracu' eşti?"
- Tu ai ales-o. - Nu înseamnă că îmi place.
N-ar trebui să avem casa asta.
Simt vina celui din clasa mijlocie.
Din clasa muncitoare. De ce eşti îmbrăcată, dacă abia ai făcut baie?
Nu mai aveam lapte.
Eşti bine?
- Tu? - Da.
Plec.
- Îmi pare rău. - Irelevant.
Pentru ce-ţi pare rău?
Pentru tot.
- De ce nu mi-ai spus înainte? - Din laşitate.
E pentru că are succes?
Nu, pentru că nu are nevoie de mine.
Ai adus-o aici?
Da.
- Nu s-a măritat? - A rupt legătura cu mine.
Asta a fost când ne-am dus la ţară?
Ca să serbăm a treia aniversare?
O sunai? O implorai să se întoarcă?
- Când făceai plimbările tale nesfârşite? - Da.
Eşti un nemernic!
E greu să fii înşelat. Nu neg asta.
Cum?
Cum funcţionează?
Cum faci asta cuiva?
Nu e de-ajuns.
- M-am îndrăgostit de ea. - De parcă n-ai fi avut încotro?
Există întotdeauna un moment.
"Pot ceda sau mă pot împotrivi."
Nu ştiu când a fost al tău, dar unul a existat.
Plec.
- E periculos afară. - Şi aici nu e?
Şi lucrurile tale?
- N-am nevoie de lucruri. - Unde o să te duci?
O să dispar.
Sultanul s-a întors cu cadouri.
Mulţumesc.
Sunt frumoşi.
Ascultă asta. Alice era la hotel.
Ce?
Se vând vederi artistice în hol.
Am luat una ca să-ţi cresc vânzările.
"Femeie tânără, Londra."
Am căutat albumul tău la Muzeul de Artă Modernă şi era acolo!
Cineva a cumpărat unul.
Un tip cu o barbă caraghioasă.
Saliva după poza ta de pe interiorul copertei. Te plăcea, tocilarul.
Am fost atât de mândru de tine. Ai pătruns pe piaţa din New York.
Eşti minunat.
Să nu uiţi asta niciodată.
Pot să te mai văd?
Dan, pot să te mai văd? Răspunde-mi!
Nu pot. Dacă te văd, nu te mai părăsesc.
- Ce faci dacă găsesc pe altcineva? - O să fiu gelos.
Mă mai placi?
Sigur.
Minţi.
Am fost în locul tău.
Mă iei în braţe?
- Mă găseşti amuzantă, dar te plictisesc! - Nu.
M-ai iubit?
O să te iubesc mereu. Nu-mi place să te fac să suferi.
Atunci de ce o faci?
Pentru că sunt egoist.
- Cred că o să fiu mai fericit cu ea. - N-o să fii.
O să-ţi fie dor de mine.
Nimeni n-o să te iubească la fel de mult ca mine.
De ce nu e dragostea de ajuns?
Eu sunt cea care pleacă. Eu ar trebui să te părăsesc. Eu plec.
Fă un ceai, amice.
De ce eşti îmbrăcat?
Cred că s-ar putea să mă părăseşti.
N-am vrut să fiu în cămaşă de noapte.
M-am culcat cu cineva în New York.
Cu o prostituată.
Îmi pare rău.
De ce mi-ai spus?
- N-am putut să te mint. - De ce nu?
Pentru că te iubesc.
Nu-i nimic.
Chiar? De ce?
Ceva nu e în regulă.
Spune-mi.
Mă părăseşti?
Din cauza asta?
Dar de ce?
Dan.
Cupidon?
E gluma noastră.
Îl iubesc.
Te vezi cu el?
De când?
De la deschiderea de anul trecut.
Sunt oribilă.
Eşti fenomenală.
Eşti aşa deşteaptă.
De ce te-ai căsătorit cu mine?
Am rupt-o cu el. Vroiam ca relaţia noastră să meargă.
- De ce mi-ai spus că vrei copii? - Am vrut.
- Acum îi vrei cu el? - Da.
Nu ştiu.
Dar suntem fericiţi...
Nu?
- Te muţi la el? - Poţi rămâne aici.
Nu-mi pasă de răsfăţ!
Mi-ai făcut asta din prima zi. M-ai distrus ca să te distrezi.
De ce nu mi-ai spus când am intrat?
- Mi-a fost frică. - Eşti o laşă, scorpie răsfăţată!
Eşti îmbrăcată de teamă că aş da în tine?
Drept ce mă iei?
- Am mai fost bătută. - Nu de mine!
E bun la pat?
Nu face asta.
Răspunde la întrebare!
E bun?
Da.
Mai bun ca mine?
- Diferit. - Mai bun?
- Mai tandru. - Ce înseamnă asta?
- Ştii foarte bine. - Spune-mi.
- Nu. - Te tratez ca pe o târfă?
- Uneori. - Oare de ce?
- Îmi pare rău, eşti... - N-o spune!
Nu spune...
că sunt prea bun pentru tine! Sunt, dar n-o spune.
Faci greşeala vieţii tale.
Mă părăseşti crezând că nu meriţi să fii fericită...
dar meriţi, Anna.
Ai făcut baie pentru că te-ai culcat cu el?
Ca să scapi de mirosul lui?
Ca să te simţi mai puţin vinovată?
Cum te simţi?
Vinovată.
M-ai iubit vreodată?
Da.
Aţi făcut-o aici?
Nu.
De ce nu?
Îţi doreşti s-o fi făcut?
Spune-mi doar adevărul.
Da, am făcut-o aici.
Unde?
Acolo.
Pe asta?
Aici ne-am tras-o prima dată.
Te-ai gândit la mine?
Când?
Când aţi făcut-o aici?
- Răspunde! - În seara asta.
Ai avut orgasm?
- De ce faci asta? - Că vreau să ştiu!
- Da, am avut. - Câte?
- Două. - Cum?
- M-a sărutat jos, apoi ne-am tras-o. - Cum aţi stat?
Eu deasupra, apoi pe la spate.
Atunci ai avut al doilea orgasm?
- De ce e sexul aşa important? - Pentru că sunt un primitiv!
Te mângâi în timpul actului?
- Te masturbezi pentru el? - Uneori.
- Şi el? - Facem tot ce fac...
- cei care fac sex! - Îţi place să i-o sugi?
- Îţi place scula lui? - Da.
- Să-ţi ejaculeze pe faţă? - Da!
- Ce gust are? - Ca a ta, dar mai dulce!
Aşa te vreau. Mulţumesc pentru sinceritate.
Acum du-te şi crăpi...
târfă bolnavă.
Te iubesc.
Mulţumesc.
- Cum se numeşte camera asta? - Apartamentul Paradis.
- Câte au? - 8.
Să te plătesc ca să vorbeşti cu mine?
Nu, dar un bacşiş primesc.
Mulţumesc.
Veneam aici foarte demult. Era un club punk.
Scena era...
Totul e versiunea a altceva.
Acum 20 de ani...
câţi ani aveai?
- 4. - Iisuse.
- Purtam pantaloni evazaţi, tu scutece. - Erau evazate.
- Ai un chip de înger. - Mulţumesc.
Ce gust are vulva ta?
Dumnezeiesc.
De când faci asta?
- De 3 luni. - De când te-a lăsat?
Nu m-a lăsat nimeni.
- Frumoasă perucă. - Mulţumesc.
Te excită asta?
- Uneori. - Mincinoaso!
Spui asta pentru că-ţi închipui...
că mă excit la gândul că te excită pe tine.
Nu te excită gândul că mă ud când fac striptease pentru necunoscuţi?
Dacă o pui aşa, da.
- Flirtezi cu mine? - Poate.
- Ai voie? - Sigur.
- Chiar? - Nu, încalc toate regulile.
- Îţi baţi joc de mine. - Am voie să flirtez.
Ca să mă storci de bani.
Da, pot face şi spune ce vreau.
- Nu să atingi. - Nu e permis.
Desfă-ţi picioarele.
Mai larg.
Arată-mi.
Dacă te-aş atinge acum?
- Aş chema paza. - Ce-ar face?
Ţi-ar cere să pleci şi să nu mai vii.
- Şi dacă aş refuza? - Te-ar da afară.
Alea din tavan sunt camere de luat vederi.
E mai bine să nu încerc să te ating.
Aş vrea să te ating. Mai târziu.
- Nu sunt târfă. - Nu te-aş plăti.
De ce naiba te-a părăsit?
- Cu ce te ocupi? - O întrebare!
- Şi? - O fisură în armura ta.
- Nu port armură. - Ba da.
- De ce-ţi spui Jane? - Aşa mă cheamă.
Ştim amândoi că nu e aşa.
Toate vă apăraţi identitatea.
Una îşi spune Venus. Cum o cheamă, de fapt?
- Pluto. - Eşti obraznică.
- Vrei să mă opresc? - Nu.
Pe tine cum te cheamă?
Daniel.
Daniel dermatologul.
- Nu ţi-am spus cu ce mă ocup. - Am ghicit.
Eşti puternică.
Alta, pacientă a Dr. Ţâţă judecând după cicatrice...
îşi spune Cupidon. Cupidon era bărbat.
- Era un băieţel, nu un bărbat. - Spune-mi cum te cheamă.
Te rog.
Mulţumesc. Mă cheamă Jane.
Numele adevărat.
Mulţumesc.
- Numele meu adevărat e Jane. - Ai grijă.
Mulţumesc. Tot Jane.
Mai am vreo 500 de lire.
Dacă-ţi dau toţi banii ăştia, îmi spui cum te cheamă cu adevărat...
Alice?
Promit.
Mulţumesc.
Numele meu adevărat...
e pur şi simplu Jane Jones.
Oi fi eu bogat, dar nu-s prost.
Păcat. Mie-mi plac bogaţi şi proşti.
Nu-ţi bate joc de mine!
- Îmi cer scuze. - Le accept.
Toate fetele din magherniţa asta sunt roboţi pneumatici...
păpuşi dopate. Nu diferi cu nimic.
Folosiţi nume de scenă ca să vă amăgiţi că sunteţi altcineva...
să nu vă fie ruşine să vă arătaţi vaginele şi cururile unor străini.
Încerc să port o discuţie!
- Nu mai ai bani. - Am plătit camera.
Asta e în plus.
- Ne-am întâlnit anul trecut. - Nu.
Vorbeşte cu mine!
- Asta fac. - Vorbeşte normal.
Nu ştiam că o să te găsesc aici. Ştiu cine eşti.
Te iubesc.
Iubesc toată suferinţa ta.
Ea nici nu mai vrea să mă vadă.
- Şi tu simţi acelaşi lucru. Ştiu asta. - Nu poţi plânge aici.
- Ia-mă în braţe. Lasă-mă să te strâng. - Nu avem voie să ne atingem.
Hai cu mine acasă, lasă-mă să am grijă de tine.
- N-am nevoie. - Toată lumea are.
Nu mă culc cu tine ca să te răzbuni tu.
- Te plătesc. - N-am nevoie de banii tăi.
- Mi i-ai luat. - Mulţumesc.
- Asta e o regulă? - Sunt doar politicoasă.
Vezi mulţi bărbaţi care-şi plâng de milă?
Risc profesional.
Ai dorit vreun client?
Da.
Curmă-mi suferinţa. Mă doreşti?
Eu ţi-am spus sentimentele mele.
- Sentimente? - Mă rog...
Nu, nu te doresc.
Mulţumesc.
Îţi mulţumesc pentru sinceritate.
Credeţi că nu ne-aţi dat nimic din voi?
Credeţi că dacă nu ne iubiţi, nu ne doriţi...
nu ne plăceţi, aţi câştigat?
Nu e un război.
Dacă te-aş ruga, te-ai dezbrăca?
- Sigur. Vrei? - Nu.
Alice, spune-mi ceva adevărat.
Minciuna e cea mai mare distracţie a fetelor când nu-şi scot hainele,
dar e mai bine să le scoată.
Eşti rece.
Eşti de gheaţă.
Ce trebuie să faci pentru puţină intimitate?
Data viitoare o să-mi pun la punct intimitatea.
Nu, îţi spun eu ce facem. Te dezbraci în secunda asta.
Te întorci foarte încet, te apleci...
şi atingi podeaua pentru satisfacţia mea vizuală.
Asta vrei?
Ce altceva aş putea vrea?
Îmi pare rău.
- Ce s-a întâmplat? - Traficul.
- Vrei să stăm în spate? - Hai să bem ceva.
Eşti îmbujorată.
Nu era nevoie să fugi.
- Votcă cu Kinley? - Da.
- O votcă cu Kinley şi un Guinness, vă rog. - Da.
Cum a fost?
Bine.
Aţi luat masa?
Şi după aceea?
- După aceea am plecat. - Şi?
Nu e niciun "şi".
Nu l-ai văzut de 4 luni. Trebuie să fie un "şi".
- Cum o duce? - Îngrozitor.
- Păstrează restul. - Mulţumesc, dle.
Cum merge cu dermatologia?
- Lucrează în sectorul privat acum. - Zău?
A plâns în hohote?
- Un timp. - Bietul de el.
A fost dificil?
Eşti furios că m-am întâlnit cu el?
Nu, doar că...
Eu nu m-am întâlnit cu Alice.
Nu poţi. Nu ştii unde e.
N-am încercat s-o găsesc.
Ştii de ce l-am văzut.
M-a implorat luni de zile. Ne-am întâlnit ca să semneze.
- Şi a semnat? - Da.
Felicitări!
Eşti divorţată.
De două ori.
Îmi pare rău.
Cum te simţi?
Obosită.
Te iubesc.
Şi fac pe mine.
Urăsc locul ăsta.
Măcar e central.
Urăsc centrul. E un parc de distracţii.
Nu-mi plac stilul retro, stilul futurist. Ce-mi mai rămâne?
Vino înapoi.
- Ai promis că n-o să faci asta. - Vino înapoi.
- Cum merge munca? - Iisuse! La muncă e nasol.
Ăştia au ospătari? Te iubesc. Te rog, întoarce-te.
Nu mă întorc.
Semnează.
N-am stilou.
Stilou.
Dă-mi drumul la mână.
Semnează.
Semnez cu o condiţie.
Sărim peste asta, mergem în noul meu cabinet...
şi botezăm patul pacienţilor cu o ultimă tăvăleală.
Ştiu că nu vrei...
şi mă crezi depravat că-ţi cer asta, dar asta îţi cer.
De dragul vremurilor de demult.
Pentru că sunt obsedat de tine.
Pentru că nu te pot uita decât dacă...
Cred...
că-mi datorezi ceva fiindcă m-ai înşelat cu atâta măiestrie.
Pentru toate motivele astea, te implor să-mi oferi trupul tău.
Ai fi târfa mea.
Şi, în schimb, te răsplătesc cu libertatea.
Dacă faci asta, jur că n-o să te mai caut niciodată.
Mă duc la bar.
Bănuiesc că încă mai bei votcă cu Kinley.
Te-ai culcat cu el, nu-i aşa?
- Ce vrei să fac? - Să înţelegi.
De ce nu m-ai minţit?
Ai zis că o să ne spunem adevărul.
Ce e aşa minunat la adevăr?
Încearcă să mai şi minţi. Se poartă.
Am făcut ce a vrut şi acum o să ne lase în pace.
Pe tine te iubesc.
- Lui nu i-am oferit nimic. - Nici trupul tău?
Dacă Alice ar veni la tine, disperată...
cu toată dragostea încă prezentă...
având nevoie să o doreşti...
ca să te dea uitării, ai face-o şi tu.
Nu mi-ar plăcea, dar te-aş ierta.
- Asta e bunătate. - E laşitate!
N-ai curajul să te urască.
Fac asta pentru că mă simt vinovată şi mi-e milă de tine.
- Ştii asta, nu? - Da.
- Te simţi bine în pielea ta? - Nu.
S-a dus.
- Nu mai suntem inocenţi. - Nu înceta să mă iubeşti.
Văd cum dragostea ta se risipeşte. Eu sunt, îţi aminteşti?
A fost o prostie fără nicio însemnătate.
Dacă mă iubeşti destul, o să mă ierţi.
- Mă testezi? - Nu.
- Înţeleg. - Nu. El înţelege.
Nu-l văd decât pe el călare pe tine.
E deştept fostul tău soţ.
Aproape că-l admir.
O să-i spui?
Nu ştiu.
E mai bine să fii sincer cu astfel de lucruri.
Semnează.
Te iert.
Semnează.
Cred că ţi-a făcut plăcere.
Te-a atras în patul lui cu linguşeala, vechile glume...
Familiaritatea ciudată. Cred că v-aţi simţit extraordinar.
N-o să ştiu niciodată dacă nu-l întreb.
De ce n-o faci, atunci?
Da?
Puteţi intra acum.
- O vreau pe Anna înapoi. - A ales singură.
Îţi datorez scuze. M-am îndrăgostit de ea. N-am vrut să te fac să suferi.
Unde-s scuzele? Jigodie.
Îmi cer scuze. Dacă o iubeşti, o să-i dai drumul...
ca să poată fi fericită.
- Nu vrea să fie fericită. - Toată lumea vrea.
Depresivii vor să fie nefericiţi ca să-şi confirme că sunt deprimaţi.
Dacă ar fi fericiţi, n-ar putea fi deprimaţi.
Ar trebui să trăiască. Şi asta poate fi deprimant.
- Anna nu e depresivă. - Nu?
- O iubesc! - Şi eu.
S-a întors la tine ca să-ţi curme suferinţa.
N-o cunoşti!
- O iubeşti precum un câine stăpânul. - Şi stăpânul îşi iubeşte câinele.
N-o s-o ierţi niciodată.
Am iertat-o deja.
Fără iertare, suntem sălbatici. Te duci la fund.
- Ai cunoscut-o doar datorită mie! - Da. Mulţumesc.
Căsnicia voastră e ridicolă.
Ce zici de asta? N-a trimis niciodată actele de divorţ avocatului.
În comparaţie cu un erou romantic ca tine, eu sunt un om de rând.
Totuşi, m-a ales pe mine...
şi trebuie să respectăm ce vrea femeia.
Dacă te mai apropii de ea, jur...
că te omor.
Am pacienţi de văzut.
Când a venit aici, crezi că i-a plăcut?
N-am făcut-o ca să se simtă bine.
I-am tras-o ca să ţi-o trag ţie.
O luptă bună nu e niciodată cinstită. Şi da, i-a plăcut.
După cum ştii, îi place sexul vinovat.
- Eşti un animal. - Şi tu ce eşti?
Crezi că dragostea e simplă, că inima e ca o diagramă?
Ai văzut vreo inimă de om? Arată ca un pumn însângerat.
Du-te dracu'! Scriitorule!
Mincinosule!
Verifică date în timp ce eu mă murdăresc pe mâini.
Urăşte mâinile şi simplitatea ta.
O săptămână am vorbit despre tine.
Anna zice că ţineai ochii închişi când făceaţi amor.
Că te trezeşti plângând după mama, băiatul mamei.
Aş putea continua.
Îi punem capăt?
S-a terminat. Acceptă.
Nu ştii nimic despre dragoste...
pentru că nu înţelegi compromisul.
- Nu plânge. - Îmi pare rău.
Nu ştiu ce să fac.
Vrei sfatul meu? Întoarce-te la Alice.
Nu m-ar primi înapoi.
- A dispărut. - Nu e adevărat.
Am găsit-o întâmplător.
Lucrează într-un club.
Da, am văzut-o goală.
Nu, nu m-am culcat cu ea.
Ai vorbit cu ea?
Ştiu. Un minut.
Ce face?
Te iubeşte...
Greu de înţeles.
Reţeta ta.
Acolo lucrează.
Du-te la ea.
Mulţumesc.
Încă te mai ţii de prostii pe Net?
Nu în ultima vreme.
- Îmi venea să te omor. - Parcă vroiai să mi-o tragi.
Nu fi obraznic.
Apropo, mi-a plăcut cartea ta.
Mulţumesc. Eşti singurul.
Cu Anna.
- Încă mai scrii necrologuri? Ocupat? - M-au făcut editor.
- Cum aşa? - Cel de dinainte a murit.
Intoxicaţie alcoolică. Am stat o săptămână cu el la spital.
Chiar am pacienţi.
- Mulţumesc. - Pentru ce?
- Pentru amabilitate. - Sunt amabil.
Nota-ţi vine prin poştă.
Te-am minţit.
M-am culcat cu Alice.
Îmi pare rău că ţi-am spus. Nu mă lasă inima să te iert...
amice.
HOTELUL RENAISSANCE
Arată-mi rânjetul.
Frumos!
O să scoli tot hotelul.
Trage-mi-o.
Iar? Ne trezim la 6.
Cum poate dezamăgi un bărbat aşa, la nesfârşit?
Ăsta e şarmul meu.
Deci unde mergem?
- Fac cinste. - Unde?
Surpriza mea de vacanţă. Regulile mele.
Unde mergem?
New York!
Îngerule!
- Mi-ai luat paşaportul? - Sigur. E în al meu.
Unde?
Undeva unde n-ai voie să te uiţi. Nimeni nu vede poza mea de paşaport.
Când o să urcăm în avion, vom fi fost împreună de 4 ani.
Şi "pauza"?
Vrei să spui "despărţirea temporară"? N-a mers.
La mulţi ani!
Mă duc să-mi scot ochii.
- Ce era în sandvişurile mele? - Ton.
- Câte copci mi-au pus? - Două!
Dar ar fi trebuit să-ţi pună trei.
- Care era eufemismul tău? - "Dezarmantă."
Prea uşor, amice! Următoarea.
În parc, cu cine am fost?
Cu tatăl tău.
Scaunele de la spital erau gri sau albastre?
- Habar n-am. - Întrebare capcană. Verzi.
Tu eşti o întrebare capcană.
Cum de nu ne-am luat noi nicio vacanţă?
Am fost la ţară.
Nu se pune. Plecai să dai telefoane pe ascuns...
vrăjitoarei ăleia de care nu pomenim.
Hai în pat.
Vreau să fumez o ţigară.
- Cum ai reuşit să te laşi? - Voinţă interioară.
De ce pe mine?
Puteai alege pe oricine. De ce pe mine?
Pentru că tu tai cojile.
Şi pentru asta.
- Când te laşi de striptease? - Curând.
- Eşti dependentă. - Nu.
Aşa am făcut bani pentru asta.
Spune-mi ce s-a întâmplat.
- Nu s-a întâmplat nimic. - Dar el a venit la club.
Mulţi bărbaţi vin la club. Şi tu ai venit.
- Ce faţă ai făcut! - Ce faţă ai făcut tu!
Ce faţă! Ce perucă!
Am văzut o faţă...
o apariţie de vis...
când ai ieşit pe stradă. A fost clipa vieţii mele.
- Asta e clipa vieţii tale. - Erai perfectă.
Încă sunt.
În drum spre spital...
te-am sărutat pe frunte.
Brută!
Taximetristul m-a văzut. A zis: "E a ta?"
Eu i-am spus.: "Da, e a mea."
E a mea.
Deci a venit la club, te-a văzut dezbrăcându-te, aţi vorbit. Asta a fost tot?
Da.
Nu ai încredere în mine.
Sunt îndrăgostit de tine. Eşti în siguranţă.
Aveai tot dreptul. Vreau doar să ştiu.
- De ce? - Pentru că vreau să ştiu tot.
Pentru că sunt un dement.
Spune-mi.
Nu s-a întâmplat nimic.
- Tu erai cu ea. - Cui îi cauţi scuze?
Nimănui, zic şi eu.
- Ce? - Nimic.
Vreau doar adevărul.
- Unde te duci? - După ţigări.
E închis peste tot.
Mă duc la terminal.
Când mă întorc...
spune-mi te rog adevărul.
- De ce? - Pentru că sunt dependent de el.
Pentru că, fără el, suntem animale.
Ai încredere în mine.
Nu te mai iubesc.
De când?
De acum.
Nu vreau să mint...
nu-ţi pot spune adevărul...
aşa că s-a terminat.
Nu contează.
- Eu te iubesc. Nimic nu mai contează. - Prea târziu.
Nu te mai iubesc.
Adio.
Uite care e adevărul...
ca acum să mă poţi urî.
Larry mi-a tras-o toată noaptea.
Mi-a plăcut.
Am avut orgasm.
Te prefer pe tine.
Acum pleacă.
Ştiam asta.
Mi-a spus el.
- Ştiai? - Vroiam s-o aud de la tine.
- De ce? - Era posibil să fi minţit.
Trebuia s-o aud de la tine.
Dacă ţi-aş fi spus, nu m-ai fi iertat niciodată.
Ba da. Te-am iertat deja!
- De ce ţi-a spus? - E un ticălos!
- Cum a putut? - Ca să se întâmple asta.
- De ce te-ai jucat cu mine? - Fiindcă-s un idiot!
Da.
Te-aş fi iubit...
pe veci.
- Acum pleacă. - Nu face asta. Vorbeşte cu mine.
Asta fac. Dispari!
Ai înţeles greşit. N-am vrut să...
Ba da.
- Te iubesc! - Unde?
- Ce? - Arată-mi!
Unde e dragostea asta?
N-o văd. N-o pot atinge. N-o simt.
O aud. Aud nişte cuvinte...
dar nu pot face nimic cu cuvintele tale gratuite.
Orice spui, e prea târziu.
- Te rog, nu face asta! - E un fapt consumat.
Acum pleacă, te rog, sau chem paza.
Nu eşti într-un club de striptease. Nu există pază.
- De ce te-ai culcat cu el? - Am vrut-o.
- De ce? - Îl doream.
- De ce? - Tu nu erai!
- De ce el? - M-a rugat frumos.
- Eşti o mincinoasă. - Şi?
- Cine eşti? - Nu sunt nimeni!
Hai, loveşte-mă. Asta vrei. Loveşte-mă, nemernicule.
- Bun venit înapoi, dră Jones. - Mulţumesc.
ALICE AYRES - Fiica unui zidar
A salvat 3 copii dintr-o casă cuprinsă de flăcări
cu preţul vieţii ei - 24 aprilie 1885