-= www.OpenSubtitles.org =-
DEPARTAMENTUL DE APĂRARE AL SUA
COD DOCUMENT #USGX-8810-B467 CARD DIGITAL DE MEMORIE
SCENE MULTIPLE ALE CAZULUI DENUMIT "CLOVERFIELD"
CAMERA VIDEO RECUPERATĂ DE LA LOCUL INCIDENTULUI "US-447"
ZONA CUNOSCUTĂ ANTERIOR DREPT "CENTRAL PARK"
27 APRILIE - 6:41 AM
Traducerea şi adaptarea: veveriţa_bc & PuscA @ www.titrări.ro
E ora 6:42 dimineaţa.
Sunt acasă la tatăl lui Beth.
E plecat din oraş.
Şi deja e o zi bună.
Beth.
- Rob, ce faci? - Nimic.
- Atunci, opreşte-te. - Nimic.
- Asta e... - Încetează.
E sfioasă.
Parcă văd că ajunge pe Internet.
Bine, acoperă-te. Puţin îmi pasă.
- Pe mine mă interesează alte aspecte. - Cum ar fi?
Cum ai fi tu.
A fost pe-aproape.
Fă-o... Mă sperii.
- E la doar 30 de minute. - Taci. N-am fost niciodată.
N-ai fost niciodată în Coney Island?
Cum de n-ai fost niciodată în Coney Island?
Nu ştiu, pur şi simplu... N-am fost niciodată.
E aşa de distractiv. Te duc acolo. Hai că mergem.
Doamne. Ce entuziasmat eşti.
- Da, de-abia aştept să... - Dă-mi camera.
Ce faci? Ce?
Bine. De la gât în sus, da?
Numai aşa sunt de acord.
Te rog, Rob, n-o să plătească nimeni pentru aşa ceva pe net.
N-ai intrat niciodată pe 12-Fire-De-Pe-Piept.com, nu?
- Bine. Ce altceva mai e? - Ce altceva, ce?
În afară de vată de zahăr şi carusel?
- Ce vrei să facem azi? - Dacă răspund...
- E pornită? - Ai grijă!
Nu e camera mea.
Nu ştiu dacă e butonul de pornire sau butonul de zoom.
Bine. Gata. Cred că m-am prins. E pornită?
Perfect. Şi acum putem avea o înregistrare frumoasă cu tine călcat de maşină.
Ţi se pare amuzant?
La ce oră începe să vină lumea?
- Se face târziu. - Peste câteva ore.
- De-asta trebuie să ne grăbim. - Unde mergem?
Mergem după colţ până la magazin!
Vreau să te plimbi cu aparatul de filmat al fratelui tău
şi să întrebi pe toată lumea câte ceva.
De ce? Doar nu suntem la nuntă.
Ştiu că nu suntem la nuntă. Am spus ca la o nuntă.
Nu pot să pricep.
Nu înţeleg de ce trebuie s-o fac.
Pentru că nu... Nici nu ştiu cum să umblu cu ăsta...
- Asta cred eu c-o să se întâmple. - Ba nu!
- Ba da. Tu... - Habar nu ai!
Bine, lasă-mă să te-ntreb ceva.
Mă vezi prin vizorul lateral?
Da. Te văd.
Bun. Acum poţi să mă vezi încercând să car sacoşele astea de una singură?
Te descurci de minune.
Ia de-aici, exersează cum se fac două lucruri deodată.
- Asta-i bună! Ai fost tare. - Mulţumesc.
N-o să car chestia asta după mine
- toată noaptea. - E fratele tău.
E important. Nu te mai agita atâta.
Înţeleg asta, Lily, dar e o treabă de rahat!
- Ba nu e. - Ba da, e! Nu fac aşa ceva!
Jason, plănuiesc treaba asta de două săptămâni!
- Vreau doar să mă ajuţi. - Bine, scumpo.
Bine. Da? O s-o fac. Nu-i nimic.
Am enervat-o tare de tot.
Scumpo, haide. Glumeam şi eu! Haide!
Hud? Hud, ascultă-mă puţin. Am o treabă pentru tine.
Deja am treabă.
- Trebuie să fac mesajul, aşa că... - Da, nu. Văd asta,
dar e mai important decât mesajul. Ştii cum la nunţi
oamenii îşi spun părerea în faţa camerei?
Nu.
Bine. O să iei camera şi o să te plimbi printre oameni
şi o să-i filmezi urându-i lui Rob succes.
Nu ştiu ce să zic.
- E cam mare responsabilitatea. - E important.
Apoi mai trebuie s-o faci şi toată noaptea...
Şi Marlena o să fie aici.
- Da? - Da. O să vină.
- Deci o iei. - Stai aşa.
- Şi o să vorbeşti cu ea... - N-am...
- Pentru Rob. - N-am spus că o fac.
- Numai încearcă. - Bin, o să fac câteva.
O să poţi, filmează-mă pe mine...
- Eşti gata? - Da, începe.
În regulă.
Rob, nici nu ştiu ce să spun, frate.
Mult succes în Japonia. Te iubesc mult de tot,
şi sunt mândru de tine.
- Gata. - Asta e tot?
- Da. E destul de simplu. - Da. Chiar e distractiv.
- Distracţie plăcută, Hud. - Mersi, omule.
Da, fac o...
Hei, cei mai faci?
Hei, băieţi? Hei.
- Ce trebuie să spunem? - Orice.
Bon voyage, Rob. Sau cum s-o mai spune în japoneză.
Da, bun. Da, aşa. Da...
- Hud, ce facem? - Filmez seara asta.
Parcă l-am rugat pe Jason să facă asta.
Da, păi, Jason m-a pus pe mine, aşa că eu am făcut asta.
Şi am făcut-o chiar foarte bine.
O să iei treaba în serios, totuşi?
Pentru că e foarte important.
Nu, desigur. Am luat-o foarte, foarte în serios.
- Foarte serios. - Promiţi?
Da, vrei să-ţi spui mesajul acum?
- Bine. - Da, fă-o acum.
Bine.
Bun, destăinuie-te, pentru că asta o să fie
- ultima seară în care te mai vede... - Gata, Hud, am priceput.
Robert Hawkins,
nu-mi vine să cred că mă laşi să am grijă de fratele tău de una singură.
Uşurel, uşurel. Evident, eu sunt chiar aici...
Ştiu că în mod oficial nu suntem rude, încă, dar...
- Nu-i corect, pentru că... - Omule.
- Bine. - O să-l şterg mai târziu.
Dar te consider fratele meu, şi sper ca tu să mă consideri sora ta.
Aşa că ai face bine să ne suni des.
Acum că ai slujba asta, îţi poţi permite să ne suni, aşa că...
- Hud? - Da.
Da, scuze. Nu, eşti bine. Eşti bine. Eşti bine.
- A fost super! - Asta e tot?
Cred c-a ieşit foarte, foarte bine.
Da, dar nici măcar nu erai atent...
Bine. Bine, hai că poţi.
Da. Te descurci, omule.
- Ce mai faci? - Salut, ce faci, omule?
Salut!
Scuze! Hei, Marlena?
- Salut, ce mai faci? - Bună. Bună.
Hei, ştiai că mă plimb pe-aici...
Ştiai că Rob pleacă?
- E petrecerea lui de adio. - Da. Da.
Super. Şi filmăm diferite persoane care vorbesc despre el.
Nu, mersi. De-abia îl ştiu pe Rob.
Am venit doar ca s-o salut pe Lily, aşa că e puţin cam ciudat,
chiar şi dacă doar apar acolo, cred, dar mersi.
Bine, nu-i nimic, doar că trebuie să filmez pe toată lumea.
Ai fost la vreo nuntă?
Nu, m-am prins ce vrei să faci. Chiar nu vreau s-o fac, dar mersi.
Bine, în regulă. O să facem un clip scurt de tot.
Bine.
Salut, Rob, sunt Marlena.
Cred că ne-am mai întâlnit de vreo trei ori în total,
şi de fiecare dată eram pulbere de beată,
aşa că nici nu ştiu ce să zic.
Dar ai o slujbă super! Asta e ceva!
- Eşti preşedinte peste ceva! - Vicepreşedinte!
La fel de tare.
Aşa că succes, iar noi o să fim aici
şi o să păzim New York-ul pentru când o să te întorci.
- Super, a ieşit chiar bine. - Da?
Da, putem să mai facem unul, dacă vrei.
Chiar ai un card băgat în aparat?
Agenţia mea... Trebuie să plecăm. Mergem la o cabană idioată undeva
şi le plac filmările de genul ăsta,
- rahaturile cu socializarea. - Da. Eu de fapt...
- Nu sunt profesionist. - Poftim?
- Nu sunt profesionist. Sunt Hud. - Hug?
Nu, nu, nu, Hud. Sunt prieten cu Rob şi Lily.
- Ne-am mai întâlnit de câteva ori. - Da, da.
Da, camera îţi acoperă faţa,
- probabil de-asta nu... - Bine, poftim. Dacă o dau la o parte?
- Da. Îmi aduc aminte. Categoric. - Da.
Da, super. Mă bucur să te revăd.
- Mă bucur să te văd. Foarte tare. - Şi ce-ai mai făcut?
De fapt... Mă duc să iau ceva de mâncare,
dar succes cu...
Aş putea să vin să filmez pentru agenţia ta dacă vrei...
Chiar acum urcă scările. Toată lumea să se pregătească.
Poate să dea cineva muzica mai încet, vă rog?
Surpriză! Surpriză!
Nu, nu, nu, nu, nu, nu!
Cum aţi planificat totul?
Uşor, eşti naiv. Hai să mergem.
- Salut. Ce mai faci? - Ia asta.
- Scuze. Da. Mulţumesc. - Ce mai zici?
Salut. Da. Sunt bine.
- Salut, omule. - Discurs!
- Da, discurs! Discurs! - Discurs! Discurs!
- E o mare surpriză... - Sper că da.
- Evident. - E o petrecere surpriză.
Da.
Dar e foarte frumos. Aşa că vă mulţumesc. Lily?
Toţi au fost păraşi.
Nu, vă mulţumesc tuturor. Mulţumesc. E ceva...
Înseamnă mult pentru mine... Asta e. E tot ce pot să spun acum. Nu ştiu.
- Distracţie plăcută! - Da, petrecere!
Da!
- Hei, omule. Ai fost surprins? - N-am fost deloc surprins.
Nu? Poţi să descrii trăirile prin care treci acum?
Nu ştiu. Aş spune că sunt blazat. Sunt puţin... Sunt puţin plictisit.
- Ba nu eşti. Felicitări. - Nu, a fost super, omule.
Ce faci cu aparatul de filmat,
- apropo? - Filmez seara asta
ca să poţi lua caseta în Japonia cu tine.
Pot să mă uit în fiecare seară
- după ce ajung acolo? - Jason a întrebat dacă...
- Da, ai putea. - Bun.
În regulă, mulţumesc.
Hei, Hud, ştii cumva dacă vine şi Beth în seara asta?
Cred că da. Sigur a invitat-o Lily. Ce motiv ar avea să nu vină?
Şi cum o să supravieţuieşti fără Rob?
- E omul tău de bază. - Da, ştiu.
Hei, cum o să supravieţuiesc fără tine?
- Nu ştiu. Sunt omul tău de bază. - Ai zis-o.
- În timp ce... Eu nici nu sunt aici. - Bună, Hud.
Doar filmez. Nici nu sunt aici.
Asta a fost marea mea problemă, faptul că l-a ales pe el...
Ştii ce. Nu, dar când a spus My Fair Lady...
- Îmi place My Fair Lady. - Am spus, "Serios?"
A fost extraordinar. Dar la urma urmei a ieşit, nu?
Beth, salut! Ai ajuns.
Nu contează, omule, eşti aici. Totul e bine.
Nu, e bine. E bine.
- Bucură-te. Distracţie plăcută. - Aşa o să fac. Mă duc s-o salut...
- Cine-i tipul ăla? - Nu ştiu. Nu-l cunosc.
Poftim, mă duc să verific. Atenţie, filmez.
Mersi.
- Ţi-am ratat surpriza. - Nu-i nimic.
Îmi pare rău. Nu, am avut probleme cu taxiul. Îmi pare foarte rău.
- Nu-i nimic. - Decoraţiunile sunt ale mele.
- Sunt fantastice. - Rob, el e Travis.
- Bună. - Bună. Îmi face plăcere.
Am auzit multe despre tine.
- Apropo, felicitări. - Mulţumesc.
- Vicepreşedinte. E extraordinar. - Îmi place rochia ta.
- Mulţumesc. Şi mie îmi place a ta. - Da, mulţumesc.
Foarte tare.
- Ar trebui să... - Da, e un bufet acolo.
Hei, filmez seara asta. Eu sunt Hud.
- Bine. - Sunt tone întregi de sake.
Da, serviţi-vă, simţiţi-vă bine.
- Simţiţi-vă bine. - Mă bucur că te întâlnesc.
- Distracţie plăcută. - Mersi c-ai venit.
- Cred că a spus că sunt drăguţ. - Se întâlnesc?
Da.
- Hei, e totul în regulă? - Da, totul e în regulă.
Bine, pentru că... Nu ştiu, pentru că ai fost cam...
E camera mea?
Nu ştiu. Fratele tău mi-a dat-o
Ai schimbat caseta? Pentru că aveam o casetă în ea.
Nu ştiu. Era...
Roller-coasterele sunt haioase, dar ceva mai liniştit...
Caseta era înăuntru când am primit aparatul. De ce?
- Rob, de ce? - Nu, nu contează.
Nu contează... E o prostie.
Bine, sigur e-n regulă? Pentru că mă cam bagi în sperieţi.
Nu prea am stat împreună.
- Uite. Poftim, omule. Haide. - Bun. Aşa mai merge
Scuze. Pardon. Scuze
- Ce-i cu tine? - Hei, Beth! Beth. Beth. Beth.
Hei, filmez mesaje de adio pentru Rob. Vrei să spui ceva?
Hud, nu ştiu ce să zic. Nu e un moment prea bun.
Haide, doar pleacă.
- Adică, putem să... - Ştiu.
N-o să mai poţi vorbi cu el o vreme.
Nu vrei să-i spui chiar nimic?
Ştii ce? Travis, îmi aduci ceva de băut?
- Da. Da. Da, desigur. - E... Bine.
În regulă, mersi.
Bun, hai să... Chiar aici? Nu...
- Nu, putem merge în bucătărie. - Bun, perfect.
Bun.
Rob,
n-aş fi vrut să fac asta în faţa camerei.
Dar, pur şi simplu... Vreau să ştii cât mă bucur pentru tine,
pentru că ştiu cât de mult ai muncit pentru postul ăsta
şi ştiu cât de mult înseamnă pentru tine şi...
O să-mi fie tare dor de tine.
Hei. Putem vorbi puţin?
Jason? Se petrece ceva tare ciudat între Rob şi Beth.
- Despre ce vorbeşti? - Vorbesc serios. Sunt afară.
- Hud! Nu acum. - Bine. Mă duc să verific.
Nici măcar nu m-ai mai sunat, Rob!
Vii cu un tip necunoscut la petrecerea mea?
Stai aşa! N-ai mai vorbit cu mine de săptămâni întregi!
- Hud, omule! Haide! - Scuze!
- Ce-i? Ce-i? - Gata. Gata. Hud, treci înăuntru.
- Dar filmez! - Nu asta.
Lily, ştii cumva de ce se certau?
Lily, dacă ştii, trebuie să-mi spui. Lily.
Nu-ţi spun.
Trebuie să ştiu, doar eu sunt cel care filmează.
Ea m-a tras înăuntru.
- Bine. Mergem să aflăm. - Sunt absolut sigur. Jur.
- O s-o întrebăm. Mergem să aflăm. - E în bucătărie.
- Ce-i? - il!
Lil, vrei să ne spui ceva?
- Nu. - Vrei, nu-i aşa?
- Ce? u. - Hud, eşti un geniu.
- Eviţi întrebarea. - N-am nimic să-ţi spun.
- Nimic. - Mincinoaso.
Lily, dacă ştii ceva, trebuie să ne spui.
- Nu. - Uită-te la mine.
- Lily. - Doar te cunosc. Scumpo.
Da, bine, dar nu în faţa camerei. Nu vă spun în faţa camerei.
Bine, nicio problemă.
De ce am spune ceva?
- N-o să spunem nimic. - Rob s-a culcat cu Beth.
- Vorbeşti serios? - S-a întâmplat acum câteva săptămâni.
Beth m-a făcut să promit că nu spun nimic despre asta.
Glumeşti, Lily?
Rob se culcă cu Beth, şi tu nu spui nimic?
- De ce să nu-mi spui? - De ce să nu-ţi spun?
În regulă, să nu mă întrebaţi de unde am auzit asta.
Rob a făcut sex cu Beth.
- Ştiam eu. - Faci mişto de mine?
Nu, nu fac mişto. E extrem de serios.
Hei, Marlena.
- Salut, Hud, de dinainte. - Bună. Exact.
Ştiai că Rob şi Beth au făcut sex?
- Nu. - Da, nu e super?
- Sunt prieteni de-o veşnicie. - Super.
Rob e îndrăgostit de ea încă de la facultate.
Poate că a fost un cadou de rămas-bun, ştii?
Da. Stai, trebuia să aducem cadouri?
- Exact. Au făcut sex. - Poftim?
- Mi-a spus Lily. - Fugi de-aici.
- Nu, eşti aşa de... - Nu, jur.
De ce inventezi chestii din astea?
- Nu, nu inventez. Am o maşină faină. - Inventezi lucruri.
N-am spus ce fel de...
Hei.
- Succes în Japonia, Rob. - Succes diseară, Travis.
Hei, omule. Eşti bine?
- Haide. - Nu-i momentul, Hud.
- Ce e, omule? - Lasă-l să plece.
- Ar trebui să vorbim cu el. - Nu vorbim cu el.
Aş putea vorbi cu el acum
Omule, deja ai vorbit cu toată lumea de la petrecere!
- ... trebuie să facem ceva. - Nu. Toată lumea trebuie să se calmeze
- şi să-l lase puţin singur. - O să stea
- închis în cameră toată noaptea? - Lily, uită-te la tine.
- E-n regulă, crede-mă. - Nu e deloc bine.
- E bine. - Tu eşti fratele lui.
Tu eşti cel mai bun prieten al lui. Duceţi-vă şi înveseliţi-l.
Deci cum vrei să facem asta? Vrei tu să vorbeşti mai mult,
sau vrei să vorbesc eu mai mult?
- Tu nu vorbeşti deloc. - Bine, super.
Trebuie să vorbim.
Habar n-ai despre ce vorbeşti, da?
Bine, atunci, spune-mi.
A fost o chestie de moment.
Da, păi, Beth i-a spus lui Lori că după ce v-aţi cuplat,
- i-ai dat papucii. - Ba nu i-am dat papucii!
A spus că n-ai mai sunat-o.
Plec de-aici, da? Ce era să fac?
Nu ştiu, omule. I-ai frânt inima.
Nu e niciun "împreună". Sunt eu şi e ea, două lucruri diferite.
E mai bine dacă rămânem doar prieteni.
... nu că aş simţi că nu-s destul de bun pentru ea!
Nu, opreşte-te, opreşte-te! N-am spus, "simţi", Rob.
Nu eşti destul de bun pentru ea.
Asta e. Asta e realitatea. E ceva ştiinţific.
Beth McIntyre e de pe altă planetă, omule.
E frumoasă. E încântătoare Iar tu... te iubesc,
dar să recunoaştem, tu eşti cam un pierde-vară.
Plecarea în Japonia n-o să rezolve asta. E înnebunită după tine, frate.
- Aşa cum eşti tu acum. - Iar tu eşti îndrăgostit de ea.
- Dar trebuie să te duci după ea. - Nu-i chiar aşa de uşor.
- Nu, e chiar aşa de uşor, Rob. - Haide, omule. Nu-ţi fie frică.
E vorba de momente, omule. E tot ce contează...
Trebuie să înveţi să spui, "Uită de lume",
şi ţine-te de cei la care ţii cel mai mult.
Doamne. Dumnezeule. Dumnezeule. Ce naiba a fost asta?
Aproape am făcut pe mine.
Lil! Lil!
Ai simţit? Parcă a fost cutremur.
- Hei... - Lil, unde eşti?
- Ce-a fost asta? - Ce-a fost asta?
- Hei. Eşti bine? - Doamne.
- Da, m-am speriat tare. - Ai văzut ceva?
Hei, Marlena! Marlena, eşti bine?
Băieţi, aveţi grijă!
- Bine. - A fost un fel de bombă.
Gata, gata, gata.
Staţi. Toată lumea să tacă, da?
- Dac acum, cu aproximativ... - Tăceţi, tăceţi.
- ... 15 minute după vestea... - Băieţi! Haideţi.
... unui posibil cutremur în sudul insulei Manhattan.
În apropiere, în Golful New York Harbor,
am primit vestea că un tanc petrolier s-a răsturnat
în mijlocul golfului aproape de Statuia Libertăţii.
- Încă o dată... - E aproape de noi.
- ... nu putem şti dacă... - E foarte, foarte aproape.
Aşa e. Crezi că am putea vedea ceva de pe acoperiş?
- Nu ştiu. Posibil. - J, vrei să mergem pe acoperiş?
Hai să mergem să vedem dacă putem vedea ceva de acoperiş.
Haide, Jason. Nu mergem sus pe acoperiş.
- Da, hai să mergem sus. - Nu cred c-ar trebui.
- Nu! - A fost foarte...
Ce crezi? Să fi fost un atac terorist?
- Eo nebunie, omule. - Aveţi grijă pe unde călcaţi.
Tremura totul. Era ca după cutremur.
- Da, am văzut la ştiri. - Doar aici s-au stins luminile?
- Cred că au aruncat în aer trenurile. - Nu, s-au mai stins câteva.
- Unele au rămas aprinse. - Ce se întâmplă?
Poate că trebuia să fi plecat din oraş ceva mai devreme, nu?
Taci din gură.
Dumnezeule!
Nu, nu, nu.
Hai, hai, hai, hai, hai, hai, hai!
Hud. Mişcă-te. Hud!
Doamne.
- Rob, ai vreun set de chei? - Plecaţi de-aici!
Te-ai uitat în spate? A fost cineva rănit?
- L-a văzut cineva pe Jason sau nu? - Nu ştiu.
L-a văzut cineva pe Jason? L-a văzut cineva pe Jason?
- L-a văzut cineva pe Jason? - E înăuntru?
Doamne! Rahat!
Iisuse Hristoase!
- Doamne! Doamne! - Doamne! Doamne! Doamne!
Doamne!
Trebuie să-ţi iei lucrurile şi trebuie să plecăm de-aici, omule!
Îţi spun!
- Iartă-mă. - Unde ai fost?
Hei, aţi văzut? Aţi văzut asta?
Hai! Să mergem!
- Hei, jos! Stai jos! - Eşti bine?
Da, aţi văzut chestia aia?
- Aţi văzut chestia aia? - Eşti bine?
Mai sunt oameni afară.
Rob! Rob! Hei, Rob, l-am văzut! Rob!
- Rob. - Ce e?
- Rob, l-am văzut! - Ce?
- Ce spune? - E viu.
Stai jos, Lily! Dă-te înapoi!
Acum se îndepărtează.
- Jason, ce faci? - Jason, unde te duci?
Lily, aşteaptă aici.
- Jason, nu ieşi... - Jason, nu!
Lily, aşteaptă aici!
Hei, Rob! Rob! Unde se duce, omule?
- Jason! - Rob. Rob!
- Dumnezeule. Marlena? - Doamne.
Eşti bine? Stai, vino încoace. Stai jos.
A trecut peste strada de acolo.
Asta încerc să-ţi spun. A trecut deasupra capului meu.
- Poftim? - Ăsta e sunetul pe care-l face.
Ai spus că ai văzut ceva, nu? Deci ce-ai văzut?
- Ai spus că e viu? Ce era? - Cui îi pasă ce...
Nu ştiu, omule. Nu ştiu Doar am filmat. Îţi pot arăta.
Hei, băieţi! Am filmat totul!
- Atunci derulează caseta. Deruleaz-o. - Da. Aici, aici. Staţi să derulez...
O să fie o ocazie foarte mare pentru tine.
Da, dar nici măcar nu ştiu limba.
Haide. Cât de greu poate fi?
E doar japoneza. Nu-i aşa de grea.
- O să fiu bine. - Chiar crezi c-ar trebui să mă duc?
- Doamne. - N-are niciun sens.
- Asta are sens. - L-aţi văzut?
Nu ştiu ce era, desigur! Era gigantic.
Era... Aţi văzut chestia aia?
- Nu ţip la tine, da? - Ba da, ţipi!
Hei, haideţi! Toată lumea să se calmeze
- Linişte. - Gata. Haideţi, mai tăceţi!
Da? Nu ştim ce-am văzut! Ideea e că încă e aici!
Da? Aşa că trebuie să plecăm naibii din Manhattan!
- Acum. - Da, da.
Şi pe urmă spre Podul Brooklyn. Cred că e cel mai bun plan.
- E-n linie dreaptă spre Delancey. - Mergem pe Williamsburg.
Nu. Ai idee cât e de departe? Brooklyn e chiar acolo.
Nu, nu, nu, omule. E mult mai aproape. E chiar aici.
- Center Street e la un cvartal distanţă. - Ce se întâmplă?
Cred că o să plecăm de-aici. E în regulă dacă...
Bine, da. Marlena, o să plecăm de-aici, da?
Mânca oameni.
Trebuie să mergem! Haideţi! Să mergem!
Bine, hai aici.
- Hai, hai, hai, hai, hai. - Nu cred că... Nici să nu te uiţi.
- Vă funcţionează telefoanele? - Poftim?
- Hud, îţi funcţionează telefonul? - Poftim?
- Nu... - Rahat! L-am uitat în apartament.
- N-am semnal. - Nici tu n-ai semnal?
Nu, nu, haide.
- Hud, haide! - Poftim? Bine.
E în regulă.
Să mergem.
Avem nevoie de o intravenoasă.
- Calmaţi-vă, vă rog. - Să mergem, oameni buni
- Să mergem. Să mergem. - Scuzaţi-mă, dle ofiţer.
Ştiţi cumva... Ce era chestia aia? Ce era?
Dacă nu eşti rănit, nu te opri, omule.
Haideţi! Haideţi, oameni buni! Haideţi!
Da, odată ajunşi la pod, o să fim în siguranţă.
Hei, ce mai faci? Se simte mai bine?
E bine. O să fie în regulă
- Marlena, l-ai văzut. Ce era? - Nu acum, Hud.
Scuze.
Vă rugăm să vă deplasaţi în ordine.
Continuaţi spre sud, spre Brooklyn.
- Nu vă opriţi. - Da, nu ştiu. A fost lovit.
Odată ce ajungem acolo, o să mergem la casa verişoarei mele.
Are un apartament. E plecată din oraş.
Repet, nu vă opriţi. Nu vă opriţi.
Veţi găsi instrucţiuni în Brooklyn...
Treceţi podul. Mergeţi repede şi ordonat.
- Mai filmezi încă? - Da.
Oamenii vor dori să ştie cum s-a întâmplat totul.
Poţi să le povesteşti tu, Hud.
Nu, n-ar merge.
Oamenii trebuie să vadă, înţelegi? Va fi important.
Oamenii vor viziona asta.
- Beth? Beth? - Rob!
Beth, am încercat să dau de tine. Eşti bine? Alo?
Staţi aşa, băieţi. Uite! Lily, stai!
Îmi pare rău. E gălăgie aici. Poţi să vorbeşti mai tare?
Lily!
- Ce? - Rob a dat de Beth.
Aşteaptă! Jason, aşteaptă!
- Rob vorbeşte cu Beth la telefon! - Ce ai zis?
- Ce? - Cu toţii, haideţi!
Rob vorbeşte cu Beth la telefon!
Beth, trebuie să te calmezi, bine?
Unde eşti? Cum adică nu te poţi mişca?
- Ce? - Repet, nu vă panicaţi.
Aţi văzut?
Jason! Poţi vedea ceva?
Nu pot veni acolo!
Nu pot vedea nimic! Tu îl vezi?
Jason!
- De ce te-ai oprit? - Jason!
- Ce? - Jason, atenţie!
Jason! Nu, Jason! Nu!
Jason!
- Nu, nu! Doamne! Nu, Jason! Jason! - Lily, haide!
Jason! Nu!
Fugiţi!
Lily. Lily, aşteaptă! Opreşte-te! Întoarce-te şi ascultă-mă acum.
Îmi poate spune cineva ce s-a întâmplat?
- Nu ştiu. - A apărut de nicăieri!
Şi era acolo şi apoi a dispărut!
- Dumnezeule! Jason! Jason! - Lily, îmi pare foarte rău.
Rob. Trebuie să mă asculţi, omule. Îmi pare rău pentru fratele tău.
Îmi pare rău, omule. Îmi pare rău. Eşti bine? Rob?
Rahat. Rahat!
- Rob. Rob, omule. - Nu putem sta aici.
- Nu putem. - Trebuie să plecăm de-aici, omule.
Ascultă-mă. Trebuie să mergem, omule.
Mergem la podul Manhattan, ştii?
Trebuie să plecăm de-aici. Nu suntem în siguranţă.
Bine, putem merge în partea cealaltă. Putem încerca să ajungem
la tunelul Lincoln. Nu ştiu, omule. Nu ştiu, dar...
Omule, trebuie să plecăm de-aici. Nu suntem în siguranţă.
Ce ne facem, Rob? Ce ne facem?
Ştii?
Iisuse. Rob. Rob?
- Nu. - Rob!
- Mi s-a descărcat bateria. - Omule, eu...
Ascultă-mă, trebuie să fugim de-aici. Ştii?
- Rob! Rob! - Unde se duce?
Unde te duci?
Dumnezeule. Mă duc eu după el. Rob!
Rob! Omule! Unde fugi aşa, omule?
Rob.
Scuză-mă. Rob! Magazinul e închis, omule!
- Rob, Rob! - ... arde chiar acum.
Podul era plin cu pietoni care traversau în partea cealaltă.
- S-a prăbuşit. - La naiba.
Nu avem nicio ştire despre răniţi, dar...
Dumnezeule.
Continuăm cu ultimele ştiri din Manhattan.
Primim imagini cu adevărat uluitoare.
Pentru toţi cei care de-abia aţi început să ne urmăriţi,
Manhattanul e în stare de asediu
în ceea ce a fost...
Evacuarea este obligatorie!
Îndreptaţi-vă înspre sud imediat.
Părăsiţi oraşul într-un mod civilizat.
Repetăm, evacuarea este obligatorie! Toată lumea să părăsească zona imediat!
Rob? Rob! Omule!
Cred că trebuie s-o ştergem de-aici, imediat!
Înţelegi ce spun? Deoarece afară se petrec
nişte treburi foarte serioase! Rob? Înţelegi ce spun?
Rob, se întâmplă lucruri ciudate! Rob?
Donna Martel e în apropierea evenimentului de lângă primărie.
Ce se întâmplă?
Puteţi să ne spuneţi ce e pe porţiunea aceea de pământ?
Bob, armata nu ne lasă să ne apropiem prea mult,
dar se vede clar că e o mobilizare de proporţii
de trupe şi echipament,
şi se încearcă evacuarea tuturor...
Sincer să fiu, Tom, presupunerea ta e aceeaşi cu a mea în acest moment.
Se pare că ceva iese din ea.
Şi solul pare a fi acoperit de dărâmături...
Ceva cade din ea, nu-i aşa?
Da. Da. Da, aşa e.
Sunt bucăţi ce cad peste tot.
- Dumnezeule. - Şi orice ar fi ele, se mişcă.
- Dumnezeule! Ele... - Donna!
- Sunt chiar aici! - La naiba.
Donna, ne poţi auzi?
Ce faci? Trebuie să plecăm de-aici! Unde e?
Ştiu, asta i-am tot spus.
- Rob! Rob! - Am încercat să fac asta!
Rob, trebuie să plecăm imediat, bine?
- Armata evacuează pe toată lumea. - Rob, ascultă-mă, bine?
Trebuie să plecăm de-aici.
- E timpul să părăsim magazinul. - Rob, haide. Trebuie să plecăm.
- Haide. Să mergem... - Termină!
Bine? Termină, aşteaptă!
Pentru a vă asculta mesajele...
Rob! Rob! Dumnezeule! Nu mă pot mişca.
A căzut. Tot zidul a căzut pe mine!
Sângerez! Sângerez. Nu mă pot mişca.
Dumnezeule.
Ajută-mă, Rob.
Pentru a şterge acest mesaj...
Rob, aşteaptă-mă. Rob!
Am primit mesajul tău, şi mă îndrept într-acolo, bine?
Rob, ascultă. Trebuie să te gândeşti, omule.
Beth locuieşte în centru. Centrul e într-acolo.
- Ghici ce mai e într-acolo. - Vrei să aştepţi?
- Nişte chestii îngrozitoare. - E o nebunie.
N-o să ne apropiem de chestia aia.
N-o să mergem în centrul oraşului!
Nu, n-o să facem asta. Voi n-o să veniţi cu mine.
Priviţi! Duceţi-vă cu Armata. Duceţi-vă cu mulţimea.
Lăsaţi-i să vă scoată de aici.
Bine?
- Rob! - Îmi pare rău. Trebuie să plec.
Rob!
- Rob, ascultă! - Rob, aşteaptă puţin.
Unul dintre noi va trebui să te ţină,
şi nu va fi prea plăcut pentru cei implicaţi!
Nu mă puteţi face să mă răzgândesc.
Uitaţi-vă la mine. Nu sunt nebun. Bine? Ştiu ce fac.
Şi nu mă puteţi face să mă răzgândesc.
- Întoarceţi-vă, duceţi-vă... - Eu vin.
Vin cu tine.
Lily, nu trebuie să faci asta.
- Nu, dar vreau. Vin cu tine. - Nu aţi auzit mesajul ei?
Chiar dacă ajungem la Beth, există posibilitatea
- ... ca ea să fie deja... - Taci.
E o prostie.
- Rob! - Ştii despre ce vorbesc, nu?
E imposibil să crezi că asta e o idee bună.
Rob! Rob!
- Rob! - Aşteaptă...
Îmi pare rău, nu vă înţeleg.
Da, dar nu vă înţeleg. Rob, aşteaptă!
Uite, îmi pare rău. Ascultă-mă. Omule.
- Hud. - Îmi pare rău.
Rob! Aşteaptă-mă, te rog!
Rob! Ai încercat să suni la 911,
- vezi dacă poate ajunge altcineva acolo? - Da, am încercat!
Dar la poliţie? La pompieri?
- N-am putut prinde legătura. - Pare un pic...
- La naiba! - Dumnezeule!
Dumnezeule.
Dumnezeule! Dumnezeule!
Rob!
- Hud! Vom merge pe-aici! - Nu te pot auzi!
- Metroul. - Ce? Ce?
- La naiba! La naiba! - Haide! Haide!
E o nebunie, omule!
Rob, omule.
Hud! Hud!
Eşti teafăr, omule? Eşti bine?
- Da, sunt bine. - Haide.
- Bine. La naiba. - La naiba.
Ce dracu a fost aia?
- La naiba. - Aţi văzut chestia aia?
- Dumnezeule. - Aţi văzut chestia aia?
În regulă.
Putem să traversăm către cealaltă platformă,
apoi să urcăm scările şi să vedem dacă cealaltă parte a străzii...
Rob, cealaltă parte a străzii arată exact ca partea asta!
Putem aştepta să fie o pauză, şi apoi să încercăm!
Rob, aerul a luat foc! Bine? Nu va fi o pauză!
Dar dacă aşteptăm pe cealaltă...
Ascultă-mă, omule, sunt de partea ta. Chiar sunt.
Dar trebuie să asculţi ce se întâmplă afară.
- Nu putem... - Rob, are dreptate, da?
Trebuie să aşteptăm.
E o nebunie!
La naiba!
- Dumnezeule. - Ce? Rob, ce e?
Bună, mamă.
Da, sunt bine.
Da, suntem evacuaţi chiar acum. Armata e aici.
Suntem evacuaţi, aşa că nu-ţi face griji. Mamă, ascultă-mă...
Am încercat să ieşim din oraş şi am mers pe podul Brooklyn,
şi eram chiar acolo când a fost lovit.
Jason a murit. Jason e mort, mamă.
Nu ştiu ce să-i spun.
Ştii?
Simt că ar trebui să spun ceva,
dar nu ştiu ce să spun.
Nici măcar nu trebuia să fiu aici.
Nu trebuia să fii.
Ai avut ocazia să alegi când eram pe alee.
Ai fi putut să ne părăseşti.
Tu trebuia să te întâlneşti cu nişte prieteni, nu?
Da.
Îmi pare rău.
- Nu e o idee rea. - Mergi doar.
- Aşteaptă, şi atunci... - Ce se întâmplă?
Nu ştiu.
- ... trecem aici. - E bine.
Asta e magistrala 6!
Rob, nu cred că trenurile mai circulă acum, omule.
- Am putea merge pe şine, vezi? - Da.
Uite. Beth locuieşte aici, la Columbus Circle.
Putem merge de pe magistrala 6 Lexington şi apoi să coborâm
- în sudul Central Park. - Vrei să mergem prin tuneluri?
Ori asta ori stăm aici.
Eu merg prin tuneluri.
Nu văd.
- Mă cam ia cu fiori. - Cred că e o lumină la cameră.
- Ia să văd. - Este?
Da, chiar aici. Vezi?
În regulă.
Oceanul e mare, amice.
Acum vreo câţiva ani,
au găsit un peşte în Madagascar despre care se credea
- că a dispărut de secole. - Şi ce?
Adică exista în ocean şi nimeni nu l-a observat?
Desigur, poate a ieşit din adâncurile Oceanului Indian, ştii?
Poate era într-o crevasă. E doar o teorie.
Din câte ştim, e de pe altă planetă şi a zburat până aici.
- Ca Superman? - Da, exact ca...
Stai aşa. Tu ştii cine e Superman?
Dumnezeule. Ştii cine e Superman?
- Bine, eu nu... - Simt ceva.
- De Garfield ai auzit? - Mulţi oameni cred
e de pe o planetă de unde nu e de fapt.
Nu pot să nu mă gândesc la ultimul lucru pe care i l-am spus,
"Succes în seara asta, Travis."
Ştie că nu ai vorbit serios.
Când mă gândesc la lucrurile pe care i le-am spus lui Jason...
- Nu, asta e altceva. - De ce?
Jason a ştiut că îl iubeai.
Voi vă mai amintiţi faza de acum câţiva ani, când un nebun
incendia oameni în staţiile de metrou?
- Dumnezeule, Hud! - Ce e?
Nu-i locul şi momentul potrivit pentru o asemenea conversaţie.
Aşa-i.
Dar mă gândesc ce înspăimântător ar fi dacă un vagabond în flăcări
- ar apărea de nicăieri. - Hud, fii serios.
- Serios. - Vorbeam şi eu, scuze.
- Ce-a fost asta? - Să mergem mai departe.
Sfinte Sisoe!
Doamne, ce scârbos e!
E dezgustător.
Fug toţi în aceeaşi direcţie.
- Da, de parcă ar fugi de ceva. - Să fugă de ce?
Mai e mult?
Nu ştiu. Să ieşim la staţia următoare.
- Bine. Da.
Aţi auzit?
- Ce-i asta? - Ascultaţi.
Nu văd nimic. Voi vedeţi?
- Ce tâmpenie. - Poţi să taci câteva clipe?
- Porneşte funcţia de infraroşu. - Ce?
- Ce vrei să spui? - E chiar aici.
Am găsit. E chiar aici. Uite.
E pornită?
- La naiba. - Ce? Ce?
- Fugiţi! Fugiţi! Fugiţi! - Ce?
Ar fi bine să fugim! Fugiţi! Fugiţi! Începeţi să fugiţi acum!
Începeţi să fugiţi acum! Fugiţi! Fugiţi! Fugiţi!
- Lily! - Băieţi!
Aşteaptă!
Doamne! Ajutor! Vă rog, ajutor! Băieţi, ajutor!
Marlena! Aici!
Haide. Să mergem! Să mergem!
Hud!
- ... uite-aşa. - Nu la asta mă gândeam...
Cum te simţi, Marlena?
Eşti bine?
Tu să-mi spui.
Cum arată?
Cred că te doare.
Ce vrei să spui? Vrei să spui că asta nu e atrăgătoare deloc?
Doar puţin.
- Uite. Poţi să curăţi rana. - Mulţumesc.
Te-a prins, Hud? Te-a muşcat, omule?
Nu, nu m-a prins.
Bun, bun.
Hei, hei...
Chestiile alea parcă au apărut din pământ.
- Da. - Doamne.
Cel care m-a apucat, încerca să mă târască după el.
Ce e cu asta?
- Poate le-a plăcut de tine, Hud. - Da.
Poate încercau să mă transforme în regina lor.
Îţi mulţumesc că te-ai întors şi m-ai ajutat.
Crezi că sunt genul de persoană care n-ar fi făcut-o?
Nu. Ştiu că nu eşti o asemenea persoană.
Vroiam să spun că sunt bucuros că ai făcut-o.
Altfel, aş fi fost mort.
Nu?
E bine. Ai fost muşcată puţin.
Hei...
Marlena e rănită destul de rău, ştii?
Am putea aştepta aici puţin,
şi să sperăm că orătăniile alea nu reuşesc să treacă de uşă.
- Da, bine. - Care e următoarea opţiune?
Am putea vedea ce e în partea asta.
- Poate găsim un alt tunel. - Nu, gata cu tunelurile.
Atunci, să încercăm să ajungem la suprafaţă.
Bine, ca să ne lămurim, opţiunile noastre sunt
să murim aici, să murim în tuneluri sau să murim pe străzi.
- Da, cam asta e. - Asta e concluzia?
Nici măcar nu ştim unde suntem.
Hai să urcăm şi să ne uităm în jur. Să vedem dacă putem recunoaşte ceva.
Crezi că poţi să mergi?
- Sunt bine. - Te voi ajuta eu.
- Suntem la strada 59. - Suntem la strada 59.
- Da. - Suntem la strada 59.
Ce ciudat.
Ce?
Da.
Bună!
Marlena?
- Ce s-a întâmplat? - Eşti bine?
Sunt ameţită.
Vrei să te aşezi puţin?
- Nu, mi-e bine. - Are nevoie de un doctor.
- Eşti sigură? - Sunt bine.
Ştii, pentru că am putea să ne aşezăm puţin.
Nu, sunt bine.
Am găsit civili! Sunteţi mai mulţi?
- Nu, doar noi patru. - Suntem doar noi!
Am găsit patru civili aici.
Bine, adu-i încoace. - Recepţionat.
- Să mergem. Mişcaţi-vă! - Bine, bine.
- Mişcaţi-vă! - Bine, bine.
Iertaţi-mă, domnule? Domnule? Scuzaţi-mă.
Avem nevoie de ajutorul dumneavoastră. Prietena noastră e rănită. E închisă
în clădirea ei de lângă Colombus Circle.
Crede-mă, n-ai vrea să fii acum acolo.
Ştiţi cumva ce e chestia aia? Afară? Ştiţi cumva ce e chestia aia?
Dacă ei ştiu, nu spun. Dar orice ar fi, câştigă.
- Ce s-a întâmplat? - Mai avem o muşcătură aici.
Nu te uita. E scârbos.
- Vă rog, nu putem rămâne aici. - Nu acum.
- Recepţionat. - Domnule, avem două avioane F-18
pe drum, de la Selfridge. Încă patru se pregătesc,
- cam în 30 de minute. - Recepţionat.
Ascultaţi aici! Bandajaţi-i şi expediaţi-i!
- Plecarea e în 15 minute. - Domnule.
- Unde naiba i-aţi găsit? - Erau în tunele.
Da, a trebuit să mergem pe jos tocmai din strada Spring.
Pregăteşte-i de transport, pune-i în elicopterul de evacuare.
- Da, domnule. Să plecăm. Mişcaţi-vă. - Nu, aşteptaţi. Aşteptaţi.
- Prietena noastră e foarte grav rănită. - Mişcaţi-vă.
- Mişcaţi-vă. Mişcaţi-vă. - Trebuie să ajungem la ea.
Îmi pare rău, nu te putem ajuta. Du-i la elicopter.
Vă rog, ascultaţi-mă. Dă-mi drumul. Doar ascultaţi-mă puţin, vă rog!
Opreşte afurisita de cameră!
- Am încercat să ajungem la ea toată... - Croiţi-vă singuri drumul.
- Nu, aveţi o... - Nu periclitez această operaţiune
sau pe oamenii mei. - Nu vreau ajutorul tău.
Vă urcaţi în elicopter, acum.
Am nevoie să mă ascultaţi o clipă, domnule.
- N-aveţi idee ce-i acolo! - Nu-mi pasă ce-i acolo.
Ascultaţi-mă! E pe moarte.
Acum nu pot face nimic.
Femeia pe care o iubesc e pe moarte şi e vina mea.
Trebuia să fie cu mine aseară şi am lăsat-o să plece.
Înţeleg, da? Sunteţi ocupaţi. Înţeleg.
Înţeleg, dar vom merge după ea şi dacă vreţi să mă opriţi,
atunci va trebui să mă împuşcaţi.
- Nu mă simt prea bine. - Rahat.
- Avem o muşcătură! - Marlena.
- Staţi aşa. - Luaţi-o de aici.
Continuaţi să vă mişcaţi.
Marlena, eşti bine? Ce faceţi?
Staţi aşa. Unde o duceţi?
Staţi aşa. Aşteptaţi. Dumnezeule, aşteptaţi!
- Marlena, opriţi-vă! Aşteptaţi puţin. - Daţi-mi drumul.
- Staţi aşa. Vă rog. - Daţi-mi drumul.
- Staţi. Marlena! - Daţi-vă din drum.
Marlena! Staţi aşa.
- Aşteptaţi. Daţi-mi drumul! Opriţi-vă! - Nu.
Dumnezeule! Vă rog. Unde o duceţi pe Marlena?
Staţi aşa.
S-a terminat. Nu puteţi face nimic.
Nu puteţi face nimic pentru ea acum. S-a terminat. S-a terminat.
- Rogers, plecaţi de aici. - Sigur?
Îi duc eu până la elicoptere de aici.
- Să mergem. - Dumnezeule.
Ce naiba s-a-ntâmplat?
Să mergem. Nu ar trebui să fac asta.
- Haide. Haide. - Bine.
- Să mergem. Mişcaţi-vă. - Bine, bine.
Să mergem. Haideţi.
Trebuie să mă ascultaţi.
Fata asta, blocul, e la Columbus Circle?
- Da. - Dacă vreţi să faceţi asta,
n-o să vă opresc. Dar trebuie să ştiţi ceva.
Autorităţile au în vedere operaţiunea Hammer Down,
ceea ce înseamnă că sunt dispuşi să renunţe la zona asta.
- Te referi la centru? - Mă refer la tot Manhattanul.
Haideţi. O să mai încercăm o dată.
- Dumnezeule. - Dacă nu funcţionează,
distrug tot oraşul.
- Îţi mai funcţionează ceasul? - Da.
În regulă. Transporturile aeriene pleacă de la Strada 40 cu Park.
Ultimul elicopter va pleca la ora 6 A.M.
Dacă ajungeţi până acolo, vă vor scoate din oraş.
- Bine, bine. - Strada 58 e chiar acolo.
- Plecaţi. Mişcaţi-vă. - Să mergem.
- Mergeţi, mergeţi.
- E ca un coşmar, ştii? - S-a-ntâmplat totul aşa de repede,
nici n-am putut să văd ce-a păţit.
Tu ai văzut? Ai reuşit să vezi ce s-a întâmplat, Hud?
Au început să-i sângereze ochii şi apoi ţipau că a fost muşcată.
Apoi nu s-a mai oprit din sângerat. Şi apoi...
Hud.
- Eşti bine? - Da, sunt bine.
Nu vreau să par... Dar nu avem prea mult timp.
Mai bine rămâneţi voi aici şi mă duc eu singur.
În regulă?
- Îmi pare rău. Eu doar... - Nu, venim. Venim.
Sunteţi siguri?
Da, trebuie să facem asta.
Suntem cu tine. Să mergem. Să plecăm chiar acum.
- Dumnezeule! - Ce-i?
- Dumnezeule! - Ce este? Ce?
- La naiba! - Nu e apartamentul lui Beth, nu?
- Dumnezeule! - E apartamentul ei?
- Dumnezeule! - Rob, ăla e apartamentul ei?
- Spune-mi că nu-i apartamentul ei. - Este apartamentul ei.
La naiba. Nu cred că stă la parter.
Nu, la etajul 39.
- Super. - Cum ajungem acolo?
Nu ştiu, intrăm şi vedem cât de sus putem ajunge.
Nu ştiu dacă sunt în stare.
Am putea încerca să urcăm pe clădirea cealaltă
şi să vedem dacă putem trece pe acoperişul ei.
Şi apoi am putea căuta o cale către apartamentul ei.
Staţi. Nu, nu contează. E o idee proastă.
O retrag.
Nimeni nu mă ascultă, niciodată. Şi acum, desigur, mă ascultă.
Marfă.
Rahat.
Probabil nu funcţionează.
- Ce se întâmplă? - Nu funcţionează.
Aşteaptă, aşteaptă. Poate...
- Nu? Nu? - Rahat.
De ce nu urcăm pe scări?
I-aţi văzut faţa tipului ăluia când Lily l-a întrebat ce e?
Habar nu au ce e.
- Dacă nu cumva fac şi ei parte din asta. - Doamne, Hud.
Eu nu citesc ziarele.
Poate că guvernul a făcut chestiile astea.
Poate a fost un accident,
- sau poate a fost intenţionat. - Sigur, poate ei au făcut-o.
- Oare mai contează acum? - Da.
Contează fiindcă trebuie să discut despre ceva.
Altfel, o să fac pe mine urcând pe scările asta.
Îmi pare rău.
Aşteptaţi. Auziţi asta? Auziţi asta?
- Da. - Da.
Cred că ne apropiem.
Hud, voi verifica etajul ăsta.
Bine.
Cred că mai sunt două etaje.
Bine.
Băieţi!
Ăsta trebuie să fie.
Dumnezeule.
Nu cred că e cineva aici. Nu.
- Iisuse. - Dumnezeule!
- Dumnezeule. - Bine.
Putem reuşi. Putem face asta!
- Nu ştiu, Rob. - E în linie dreaptă
- Nu ştiu. Îmi pare rău. - Lily, e în linie dreaptă.
E în linie dreaptă. Ne putem folosi de ţevile alea.
Ne putem folosi de instalaţia de aer condiţionat. Bine?
Haide. Am ajuns până aici. O putem face. Trec eu primul.
- Bine. Da. - În regulă? Bine.
- Eu o să vă filmez de aici. - Ai grijă, da?
- Haide. - Bine.
Bine. Hud, haide! Pune camera jos! Haide!
Iisuse!
- Bine. În regulă. - Trec eu primul.
Dacă asta e ultima imagine pe care o vedeţi, înseamnă că am murit.
- Haide, Hud! - Bine.
Atenţie! Rahat...
În regulă.
- Bine. - Rahat.
- Bine. - Dumnezeule.
- Aşa. Bun. Eşti bine? - Da.
Aproape am reuşit, haide.
Haide, Hud.
Rahat.
Beth! Beth! Beth!
- Poţi ajunge la ea? - Ai nevoie de ajutor?
Ai nevoie de ajutor? Sau...
Beth? Beth?
Beth?
Beth? Dumnezeule. Dumnezeule.
- Ce? - Rahat.
Dumnezeule. Dumnezeule. Beth.
- Beth. - Ce e?
Beth!
Dumnezeule. Dumnezeule.
Mă poţi auzi? Beth.
Salut.
- Chiar eşti aici? - Da, chiar sunt aici.
Rob?
Te-ai întors pentru mine.
Sigur că m-am întors pentru tine.
- Îmi pare rău că a durat atât. - Nu-i nimic.
Eşti bine. Acum o să te scoatem de aici, bine?
Te vom scoate afară, da? Hud, pune camera jos
- şi ajută-mă! - Bine, bine.
- Va fi bine. - Acum.
- Dacă am ridica cu toţii în acelaşi timp. - Ţine-te! Te-am prins.
- În regulă? Te-am prins. - Nu face asta, Rob.
- Te rog, nu face asta. - Se va sfârşi imediat.
- În regulă? - Bine. Sunteţi pregătiţi?
- Nu, vă rog. Nu. - Încetişor. E în regulă.
O s-o facem încet de tot.
- Uşor, uşor, stai. - Nu, n-o faceţi.
- Unu, doi, trei. - Unu, doi, trei.
Dumnezeule.
- Gata, acum stai jos. Stai jos. - Ştiu. Ştiu.
Ştiu. Ştiu. O să fii bine. O să te faci bine.
- O să fii bine. - Nu, nu, nu.
Ştiu, ştiu, ştiu că doare. Ştiu că doare.
Ce-i chestia aia?
- Dumnezeule. - E o chestie groaznică.
- Gata. Trebuie să plecăm. - Bine. Hai să mergem.
- Te ţin aproape. - Doamne.
- Dumnezeule. - Gata. Gata. Mergeţi.
- Mergeţi. - Bune. Te am lângă mine.
O să fii bine. O să fii bine, da?
Să te ţii bine de mine. O să fii în regulă.
O să fii bine, da? O să fii bine.
- Ţine-te de mine. - Dumnezeule.
- Bine, bine. - Dumnezeule.
Bine.
Rahat. Omule, e incredibil.
- Eşti bine? - Să nu te uiţi în jos, da?
- Nu mă pot abţine. - Eşti în regulă.
Dumnezeule.
Dumnezeule!
- Gata, să mergem. - Nu vă opriţi. Haideţi.
Haideţi. Treceţi de partea cealaltă.
Haideţi, nu vă opriţi.
Dumnezeule.
- Rahat! - Dumnezeule!
- Dumnezeule. Aţi văzut asta? - Bun, haide.
- Înăuntru. - Hai, hai.
- Dumnezeule! - Hai! Hai!
Fugiţi! Fugiţi! Repede!
- Rob, haide! - Doamne.
Doamne.
- Ce naiba a fost chestia aia? - Nu ştiu.
Altceva la fel de groaznic.
Rob, la ce oră decolează elicopterele?
- La 0600. - Cât înseamnă asta?
- 6:00, Hud. - Da, bine. Ştiam şi eu.
- Hai, hai. - Bine.
Aşteptaţi!
- Am ajuns la timp? - Vrem să plecăm de-aici, hai.
Să mergem! Să mergem!
Ţineţi capul jos.
Hai! Hai!
Voi mergeţi cu elicopterul următor.
- Nu! - Eliberaţi zona.
- Nu, nu, staţi. Staţi. - Lily!
O să fim în spatele tău, da?
Să ne aştepţi. O să fim în spatele tău.
O să fim bine. Da? O să fim în regulă, m-ai auzit?
Doamne! Iisuse Hristoase!
Aveţi grijă. Aveţi grijă. Haideţi, haideţi, haideţi.
Mulţumesc.
- Începe numărătoarea până la bombardament. - Scoate-i de-aici. Plecaţi.
Rahat. Dumnezeule.
Dumnezeule. Vedeţi şi voi chestia asta?
Uitaţi, uitaţi, uitaţi.
Vedeţi chestia asta acum? Dumnezeule. Doamne. Doamne.
Dumnezeule. N-o să ne lovească şi pe noi cu bombele, nu?
Dumnezeule. Au lovit-o! Bombele şi-au atins ţinta!
Uitaţi-vă, tocmai au lovit-o! Au lovit-o cu... Dumnezeule!
- Da, au lovit-o! Au reuşit! - Cade.
Ţinta e distrusă. E moartă.
Cred că au omorât-o.
Da, da, da! Aşa vă vreau!
Aşa mai merge... Doamne! Nu, nu, nu!
Dumnezeule. Dumnezeule. Doamne, te rog, Doamne.
Te rog, Doamne. Te rog. Te rog, Doamne şi Iisuse.
Doamne Dumnezeule, îmi pare rău.
Îmi pare rău, Doamne. Te rog, nu
Ajută-mă, Rob!
Rob. Rahat. Rahat.
Aici Hawkeye 6. Ţinta e încă activă.
Iniţiem Hammer Down. TOT, 15 minute.
Sirenele vor suna timp de 2 minute.
Dacă poţi auzi sirenele, înseamnă că eşti în zona de explozie.
Haide. Haide. Hud. Hud, eşti bine?
- Da, în regulă. Cred că da. - Nu-mi pot mişca braţul.
- Aici Duncan-Charlie, mă întorc la bază. - Ajută-mă. Trebuie să mă ajuţi.
- Dumnezeu să ne ajute. - Bine. Bine, bine.
Hai, ajută-mă.
Ştiu, ştiu. O să te scoatem de-aici. Haide
Hud, vino în partea opusă.
Trebuie să-l tragi afară. Haide, haide.
- Bine, bine. - Nu cred că mă pot mişca.
Ba da, poţi. Nu mai spune asta.
Recepţie, am plecat.
- Apucă-l de mână. Apucă-l de mână - Succes.
Stai, gata. Gata. Gata. Haide, haide.
L-am prins de picioare, hai!
- Piciorul meu! - Ştiu. Ştiu, ştiu. Ştiu.
E-n regulă. Eşti bine. Eşti bine. Eşti bine. Eşti bine.
O să trebuiască să opresc hemoragia, da? Bine?
Nu sunt bine. N-o să pot merge.
Ba o să poţi merge.
N-o face.
Bun. În regulă, ascultaţi, trebuie să plecăm de-aici, da?
Încotro mergem?
Trebuie să plecăm de-aici, deoarece cred c-o să explodeze.
- Bine, bine. Bine. - În regulă? Haideţi. Să mergem.
Hai pe-aici. Haide. Haide, poţi să mergi. Bun.
Haide. Staţi, aşteptaţi puţin.
- Hud! - Hud!
Ce? Nu!
- Hud! Hud! - Hud, ce faci?
Hud!
Hud! Hud!
Hud!
E mort.
- Au murit cu toţii. - Ştiu.
Trebuie să plecăm. Trebuie să plecăm. Trebuie să plecăm de-aici.
Unde? N-avem unde să mergem.
Trebuie să plecăm. Vine spre noi.
Nu, ar trebui să aşteptăm aici. Trebuie să aşteptăm aici.
Ascultă, aşteptăm aici, o să ne găsească, bine?
Se luptă cu el chiar acum. Dacă aşteptăm aici, o să ne găsească.
Nu, nu putem să rămânem.
E în regulă. E în regulă.
- Mi-e aşa de frică. - Ştiu. Ştiu. Ştiu.
Numele meu e Robert Hawkins.
E 6:42 a.m. sâmbătă, 23 mai.
Cu aproximativ şapte ore în urmă, ceva a atacat oraşul.
Nu ştiu ce e.
Dacă aţi găsit caseta asta... Adică, dacă urmăriţi asta acum,
probabil ştiţi mai multe despre asta decât mine.
Orice-ar fi, mi-a ucis fratele, Jason Hawkins.
Mi-a ucis cel mai bun prieten, Hudson Platt, şi pe Marlena Diamond,
şi pe mulţi, mulţi alţii.
Ne-am prăbuşit aici în Central Park şi ne-am adăpostit sub acest pod.
Armata a început să bombardeze creatura asta,
iar noi suntem prinşi la mijloc.
Bun. Eşti gata?
E în regulă.
- Beth, uită-te la mine. - Nu ştiu ce să spun.
Spune-le cine eşti.
Mă numesc Elizabeth McIntyre. Nu ştiu de ce se întâmplă asta.
Dar o să aşteptăm aici până când vor trece toate astea.
Rob, wo să aşteptăm aici.
Uită-te la mine, Beth. Uită-te la mine. Uită-te la mine.
- Te iubesc. - Şi eu te iubesc.
Ştiu despre ce vorbesc. Haide, recunoaşte.
O să-ţi fie dor de mine puţin, nu?
Da, mai vedem noi.
Da, bine, cum spui tu.
Aproape s-a terminat caseta. Mai avem vreo trei secunde.
Ce vrei să spui? Ce vrei să spui?
Ultimul lucru în faţa camerei.
M-am distrat bine azi.
Traducerea şi adaptarea: veveriţa_bc & PuscA @ www.titrări.ro
MONSTRUOS
-= www.OpenSubtitles.org =-