25 DE ANI MAI TÂRZIU
M-am urcat în maşină la ora două.
Dar, apoi... Veneam încoace...
Credeam că vin încoace.
Dar apoi Georgia a vrut să mergem la The Loft, aşa că...
Ştii, ea mă aduce acasă.
Aşa că a trebuit să merg la The Loft şi eu.
Şi când am ajuns acolo, a vrut să tragă un pui de somn, aşa că...
Şi în timp ce o aşteptam să se trezească...
Am adormit.
Am dormit toată ziua.
Eşti furios?
Cât de furios crezi c-ar trebui să fiu? Foarte furios sau puţin furios?
Cum crezi c-ar trebui să fiu?
Puţin furios.
- Poţi fi mai puţin furios? - Nu ne vom certa pe tema asta.
- Mie îmi convine. - N-am s-o fac.
Mereu e la fel.
O luăm de la capăt.
Eu mă înfurii pentru că apuc să te văd doar când eşti mahmură.
Tu stai acasă toată ziua şi te uiţi la televizor, apoi spui:
- "Să n-am de muncă mă afectează". - Şi nu e adevărat?
Iar apoi eu spun: "Nu faci nimic pentru a-ţi schimba situaţia".
Şi tu îmi spui c-o să-mi dovedeşti că mă înşel, iar apoi te prind iar minţind.
Ai nevoie de timp doar pentru tine, pentru că stai acasă toată ziua
şi doar vorbim în dodii. M-am săturat!
Tim...
Ascultă...
Georgia a vrut să mergem la The Loft. Eu nici măcar nu voiam să merg.
Cine dracului e Georgia?
Natasha.
Gloria, eşti vraişte.
Nu te mai poţi controla şi te iubesc,
dar nu pot să mă înţeleg cu tine în starea asta.
Despre ce vorbeşti?
Ţi-am împachetat lucrurile, sunt în dormitor.
- Ce... Ce?! - Poţi păstra valizele.
Cred c-ar fi mai bine pentru amândoi dacă n-ai fi aici când mă întorc. Bine?
- Deci... - Tim!
La revedere.
- Îmi pare rău. - Tim!
Tim!
El e. Slavă Domnului!
Gloria, unde e priza?
- Scuză-mă! - Oscar?
Gloria?
Nu-mi vine să cred.
Doamne, e un miracol că te-am recunoscut.
- Păi da... Adică... - În fine... Bună!
- Da, bună! - Bună!
Ce cauţi p-aici?
Aveam nevoie de o vacanţă.
Şi părinţii mei au închiriat casa şi... Ştii, n-am mai fost aici de atâta timp.
Sigur. Da, da.
Ce faci acum?
Ieşi în oraş?
Nimic.
Vrei să ieşim pe undeva?
- Da! Da, sigur. - Bine. Urcă.
Bine. Ca lumea.
Bine. Ai nevoie de ajutor?
Scuze.
Îmi pare rău. Încă sunt uimit că eşti aici.
Da...
Unde mergem?
Mergem la muncă. La bar.
Lucrezi la bar cu tatăl tău? Frumos.
Nu... E barul meu acum.
- Tata a murit. - Îmi pare foarte rău.
E în regulă.
Când a murit?
Acum câţiva ani.
- Era un om foarte cumsecade. - Aşa e.
Cum se simte mama ta? Sunt sigură că i-a fost foarte greu.
Păi, ea a murit înaintea tatei.
Iisuse! Îmi pare foarte rău.
Da. Încă locuiai aici pe atunci.
Nu-ţi aminteşti? Ai fost la înmormântare.
Arată diferit faţă de cum mi-l aminteam.
Da, am făcut nişte renovări acum ceva vreme.
Au început să vină din ce în ce mai puţini oameni
şi cred că tema mixtă Country&Western speria lumea. Sincer.
Îmi place.
- Serios? - Da!
Mă gândeam eu. E mai rafinat, nu?
Voiam ceva care să aibă mai mult din stilul barului clasic.
Ştii?
Ceva care nu trebuie să se bazeze neapărat pe o temă sau ceva de genul.
- Are o temă. - Ba nu.
Are o atmosferă, dar n-are o temă.
Ce temă ar fi? Tema unui bar?
- Nu era mai mare înainte? - Da, aşa e. Ai memorie bună.
Am închis jumătate. Nu aveam nevoie de spaţiu, dar...
E în regulă. Am un amic care vine din când în când şi mă ajută.
Când sunt singur, stau mai mereu acolo, aşa că...
Eşti bine?
Faci...
E un tic nervos. Am o mâncărime aici şi...
- Arăţi ca o maimuţă. - Aşa e.
Şi? Eşti iubita secretă a lui Oscar?
Nu.
Nu ştim nimic despre tine.
Am fost prieteni în şcoala primară
şi apoi eu m-am mutat în New York şi am trăit acolo de atunci.
Acum sunt doar în vizită pentru câteva zile.
Ştii care e problema ta?
Care e problema mea?
Şi eu am locuit în New York. Acum ceva vreme.
Am lucrat acolo câteva luni.
La o tipografie. Apoi am cunoscut un tip
care îşi pierduse paşaportul şi nu-şi permitea unul nou şi am decis să-l ajut.
L-am lăsat să stea la mine o perioadă.
După ce am locuit o săptămână cu el, am aflat că e căutat de poliţie
pentru că-şi bătuse iubitul.
- Garth... - Scuze.
- Dar care e problema mea? - Care e problema ta?
M-ai întrebat dacă ştiu care e problema mea şi apoi ai spus povestea
şi nu ştiu... Ce legătură are cu mine?
Nu te-am întrebat asta.
- Aşa am făcut? - Da. Scuze, are problema asta
de fiecare dată când cunoaşte pe cineva. Se aprinde şi începe să se bâlbâie.
Nu e adevărat.
Scuze.
Cum ţi se pare Manhattan-ul? S-a schimbat mult?
Adevărul e că habar n-am.
Chiar aici, în spate.
Măiculiţă!
- Oscar, caii! - Da, da.
Doamne, ai păstrat această parte aşa cum era înainte! E beton!
Oscar, de ce nu o foloseşti? E aşa grozavă.
- Ţi-am spus, nu prea îmi trebuie. - Nu prea îţi trebuie?
Ai rămas fără bani în mijlocul renovărilor.
Nu ţi-ai permis să termini lucrările.
Ăsta e micul lui secret întunecat.
- Ca un tatuaj pe spate. - Hei!
- Oscar! - Da.
Eşti nebun. Locul ăsta e magic. Pentru că nu mai e literal, e...
De fapt, e ironic acum.
- Vrei un Tic-Tac? - De ce, îmi miroase gura?
Hei, Oscar.
- Ai pliculeţe cu ceai? - De ce, vrei o ceaşcă de ceai?
Nu, vreau un pliculeţ cu ceai.
Chestia aia cu un şnur mic şi o chestie de hârtie la capăt.
Da, ştiu ce e. Pentru ce îţi trebuie?
- O să fac un truc. - Nu ştiu cum te cheamă.
- Joel. - Gloria.
De ce se procedează mereu aşa?
Ce anume?
Mereu ţi se face cunoştinţă cu toţi tipii, mai puţin cu cei chipeşi.
Cel chipeş.
Aici parcă suntem într-un film de Wes Anderson. Îmi place la nebunie!
Îmi doresc să fi fost melodiile mai bune.
Când eram mici, la şcoală,
anual, primăvara, se ţinea un concurs de povestioare.
Şi Gloria câştiga mereu. Mereu!
Fii serios! Poveştile mele erau groaznice.
Da, dar...
Aparent, erau mai bune decât ale mele, deci...
- Mă duc să mai aduc băutură. - N-am ştiut că voiai să fii scriitor.
Nici n-am vrut. Asta şi e ideea. Ea e scriitoarea.
Nu sunt scriitoare. Nu scriu ficţiune, scriu...
Articole pentru o revistă online.
- Sunt pe internet? - Da, sunt.
- Asta e mişto. - Da, este.
Scrie adresa, ca să mă uit şi eu.
Bine.
- Da. - Uite.
- Scuze. - Hei! Ce naiba te-a apucat?
- Vrei să-ţi tăbăcesc iar fundul? - Oscar, nu s-a întâmplat nimic.
Te rog, scuteşte-mă, bine?
E prima ta noapte în oraş şi cineva o face de oaie?
Toţi am băut şi doar ne distrăm, atâta tot.
Nu s-a întâmplat nimic.
- Ce se întâmplă? - Nimic.
Dumnezeule mare!
Ce s-a întâmplat?
Of!
Bună.
Bună. Ce e?
Nu, sunt bine. Doar că...
Sunt bine.
Da. Nu, n-am auzit nimic. Despre ce vorbeşti?
Ce?!
Fii serioasă. Trebuie să fie o...
Ceva pe internet. O farsă care a devenit virală.
O înşelăciune. Nu?
Ce?!
Doamne! Am nevoie de ambele mâini, te sun eu. Pa!
Doamne!
Sfinte Sisoe!
SEOUL ATACAT!
Dumnezeule mare...
ÎNREGISTRARE ŞOCANTĂ CU ATACUL MONSTRULUI
Alo?
Putem vorbi? Eşti ocupat?
Da, sunt bine. Tocmai ce-am ajuns acasă. Ce e?
Ce e? Doamne, Tim.
M-am uitat la ştiri şi...
Cred că sunt în stare de şoc. Adică, un monstru uriaş...
... a apărut în Seoul.
Aşa, din neant. Adică...
Da, a fost o nebunie. Dar stai liniştită, s-a întâmplat acum 9 ore.
Tu abia acum ai auzit?
- Da. - Păi ce-ai făcut toată ziua?
Am...
Am făcut treburi prin casă şi...
Unde vrei să ajungi cu asta, Tim?
Îmi fac griji pentru tine, atâta tot.
Ai zis că te duci acasă ca să-ţi pui ordine în gânduri, în viaţă.
Asta şi fac.
Gloria, dacă ai băut iar toată noaptea, ai nevoie de ajutor profesional.
Am mai trecut prin asta şi...
...dacă acest fenomen şocant să fie considerat un atac sau un dezastru natural.
Starea de urgenţă globală continuă, iar pieţele bursiere se prăbuşesc.
Până acum, asta e cea mai bună înregistrare pe care o avem
cu dispariţia creaturii.
Natura fără precedent a acestui fenomen...
Simţi?
Ştii că te uiţi la ceva care o să schimbe cursul istoriei.
... ridică întrebarea dacă e nevoie să ne revizuim
înţelegerea legilor fizicii.
Cu sute de specialişti în drum spre Seoul,
analizele ştiinţifice iniţiale au stârnit îngrijorare...
Toate acele victime nevinovate...
Şî noi suntem aici, gândindu-ne ce norocoşi suntem că doar privim.
Asta şi nivelul mare de contaminare a aerului
declanşat de distrugeri
au accelerat evacuarea multor zone urbane afectate.
UN a cerut încetarea focului pe tot globul
şi cere sprijin din partea tuturor naţiunilor care pot ajuta.
Forţe US şi NATO deja au fost trimise
să ajute la operaţiunile de căutare şi salvare.
Numărul răniţilor şi celor dispăruţi continuă să crească.
- Alo? - Bună!
- Te-am trezit? - Nu. E în regulă. Ce e?
Voiam doar să vorbesc cu tine. Abia m-am trezit şi...
Şi ştiam că o să fii în drum spre muncă şi voiam să vorbesc cu tine.
Gloria, eşti beată. Nu vorbesc cu tine când eşti beată.
Nu sunt beată, sunt...
Vorbesc cu tine.
Mi-am luat lucruri pentru casă. Am cumpărat...
Am cumpărat o saltea gonflabilă.
Trebuie să mă pregătesc pentru muncă. Bine? Vorbim mai târziu.
Băga-mi-aş!
La dracu'!
- Bună. - Bună!
Ţi-am adus un televizor.
Ai grijă.
O, la naiba.
Trebuie să...
Cred că ar trebui să-l punem aici.
- Da. - Scuze.
Scuze, e cam dezordine aici.
Doar aici am prins wi-fi fără parolă, aşa că...
- Ce-ai zis? - N-am zis nimic.
Bine.
- Ce-ar fi să-l punem aici? - Bine.
- Vrei să fac ceva... - Nu, pe bune.
- Ştiu ce fac. Îmi plac chestiile astea. - Bine, mulţumesc.
Recunosc, e o surpriză plăcută.
Ce, televizorul?
- Da. - Am discutat aseară despre asta.
- Nu-ţi aminteşti? - Ba da.
Da, da.
S-a întors monstrul?
- Da, a atacat iar oraşul Seul. - Ce?!
Dar n-a fost la fel de rău. Monstrul a apărut
în acelaşi loc, dar doar a stat acolo şi a gesticulat. Nu ştiu.
Dar a distrus câteva clădiri şi câţiva oameni au fost răniţi,
dar n-a fost la fel de rău ca data trecută.
La ce oră s-a întâmplat?
La 8 şi 5.
- La fel... - La exact aceeaşi oră.
- Ciudat. - La aceeaşi oră ca ieri şi ca data trecută.
Ce dată trecută?
- Îţi arăt. - Da, te rog.
Nu-mi vine să cred că n-ai văzut asta.
Asta e...
Prima apariţie a monstrului a fost considerată o farsă
- A fost acum 25 de ani. - Doamne!
A apărut şi a dispărut. Exact la 8 şi 5.
Pe atunci, toţi credeau că e o înşelăciune. Apoi... E singura poză pe care o au.
Nu e cea mai bună calitate, dar se vede că e el, după siluetă.
- Tot în Seul a apărut? - Da.
- Păcat. - De ce?
Dacă monstrul atacă doar în Seul, lumii nu-i va mai păsa.
Toate acordurile de încetare de focuri care au avut loc
se vor încheia.
Deci nu-ţi aminteşti nimic din ce-am vorbit aseară?
- Am devenit melodramatică, nu-i aşa? - Păi...
Mi-ai spus că de fapt nu eşti în vacanţă, că îţi cauţi de muncă de un an
şi ai locuit cu iubitul tău, Tim, şi...
N-a mers şi cum n-aveai bani, te-ai hotărât să te întorci aici pentru o vreme.
Apropo, mi-am dat seama singur că eşti falită. Să nu te simţi prost pentru...
Felicitări. Mai e şi altceva?
Ţi-am spus că eşti binevenită să dai o mână de ajutor la bar, dacă vrei.
O să faci ceva bănuţi cât stai aici.
Şi eu ce-am spus?
Ai acceptat.
Îmi pare rău, n-ar fi trebuit să te întreb când erai beată. A fost inoportun.
Nu. Despre ce vorbeşti? E un lucru frumos din partea ta.
Dar chiar ai nevoie de ajutor la bar?
Dacă continuă treaba asta nasoală, da, o să am.
Oamenii beau.
Uite cum facem. Lucrez la bar
dacă eşti de acord să punem în ordine partea western a barului.
- Bine, eşti angajată. - Da!
Partea country o să se deschidă.
- Să facem treaba oficială. Bum. - Mulţumesc.
- Începi la 5, diseară? - Super.
- Bine. Ne-am înţeles. - Hei.
Da?
Mulţumesc.
Pentru puţin.
Îţi trebuie o canapea.
Ar trebui să-ţi iei o canapea, ca să te uiţi la...
- Da, da. - Ştiu.
Bine. Vrei să te iau mai târziu?
- Ar fi grozav. Mulţumesc. - Bine. Se poate.
Mulţumesc!
- Perfect. - Bine.
Deşi n-au mai avut loc atacuri, oraşul rămâne în alertă maximă.
Deşi nu pare să existe un model vizibil în locul apariţiei monstrului
sau traiectoria distrugerii,
întregul oraş Seul şi suburbiile înconjurătoare sunt în alertă maximă.
- Eu nu cred că e viu. - Ce vrei să spui?
Adică nu e un animal. E ca un robot.
Comandat de la distanţă.
Ai observat că înaintează,
distruge totul în calea lui, dar nu se uită niciodată în jos?
Dacă tu ai merge şi ai fi înconjurat de clădiri
care îţi ajung la talie sau umeri,
nu te-ai uita prin jur, ca să vezi pe unde mergi?
Chiar dacă ai vrea să distrugi totul, n-are logică să te uiţi doar în faţă,
dacă totul e sub tine.
Hei, eşti bine?
E a treia apariţie a creaturii.
În mod surprinzător, n-au existat victime sau distrugeri de clădiri.
În ciuda confuziei create de ultima apariţie a creaturii,
NATO, UN şi forţele Coaliţiei rămân în alertă maximă.
Oficialii au declarat că forţele militare vor fi pregătite să riposteze
în caz că monstrul apare iar.
Consiliul de Securitate a aprobat folosirea armelor nucleare.
Totuşi, incapacitatea guvernului de a-şi evacua
cetăţenii suficient de repede
a forţat Consiliul sa modereze tensiunile aparute in rândul civililor.
Această mişcare a stârnit proteste
din partea organizaţiilor umanitare de pe tot globul.
Bine.
- Hei! - Bună.
- Ce faci? - Bine.
Voiam să-mi cer scuze pentru ieri. Am fost...
Ştii, tonul meu.
Ţi-am ţinut morală, dar nu te-am întrebat dacă eşti bine.
Sunt bine.
Nu încerc să scot nimic în evidenţă, doar că...
Nu ştiu ce faci de fapt acolo.
De fapt, fac...
Eu...
- Muncesc. - Munceşti?
Da, lucrez într-un bar.
E al unul prieten din şcoală
şi el m-a angajat să lucrez part-time
şi sunt chelneriţă.
- Eşti chelneriţă? - Da.
Dar...
- Stai o clipă. - Gloria?
- Oscar. - Am adus canapeaua.
- Bună! - Bună!
- Ai adus o canapea? - Da, voiai o canapea.
Voiam o canapea?
- Bine. Aduceţi-o încoace. - Da.
Cred că vine bine aici.
- O punem cu spatele la peretele ăsta? - Da, ar fi...
- Doamne. - Ce e?
- O saltea japoneză. - Da.
Ţii minte salteaua mea gonflabilă?
Are o gaură în ea sau altceva, nu ştiu, dar s-a dezumflat. Mă omoară spatele.
Mulţumesc!
- Da. - Doamne!
- Ce bine e. - Am picat la ţanc, ei?
N-am mai văzut pe cineva atât de entuziasmat de o canapea.
Cel mai bun moment al zilei pentru mine.
Îmi pare rău că-ţi stric aventura amoroasă, dar trebuie să mergem la muncă.
- Nu! - Ba da.
Nu încă.
E timpul să muncim.
Haide.
Bine.
- Numai oleacă, să-mi iau telefonul. - Bine.
E uimitor. Îţi sunt datoare vândută.
Bine. Fiţi atenţi cum dansează Oscar când încearcă să seducă o femeie.
- Eram la o nuntă. - Sigur, sigur.
Atenţie la degetele care orbitează în jurul centrului de divertisment.
Ce faci?
De-a dreptul hilar.
Deci, astronautul urcă în capsulă.
Joe, ai grijă să stingi luminile dinăuntru. Să nu le stingi pe alea de afară.
- Am priceput. - Lăsaţi-o baltă. Nimeni nu e atent.
- Nu contează. - Ce?
- Ce anume? - Povestea.
Despre astronaut. Dumnezeule! Chiar nu m-ai ascultat deloc?
Nu. Cui îi pasă de poveste? Faci trucul sau nu?
O să fac trucul la sfârşitul poveştii despre astronaut.
De ce?
Dacă trucul e bun, dă-o naibii de poveste.
- Dar dacă e nasol? - Dă-o naibii de poveste.
Ca să prindem ideea... Bla, bla... E vorba de un astronaut, etc... Începem.
E timpul spectacolului.
Să n-o stingeţi.
- Răbdare. - Nu prea e interesant.
Ia te uită.
Foarte mişto.
- Ar fi fost mai bun cu povestea. - Tu glumeşti?
Trebuie să vă spun ceva.
Dar trebuie să promiteţi că nu veţi spune nimănui.
E un secret între noi. Nimeni altcineva nu trebuie să ştie, bine?
Bine.
Trebuie să mergem în parc
şi apoi o să vă arăt ceva.
Bine.
Bine. Există un site numit "Seul atacat", care transmite în direct. Ceva de genul.
Trebuie să-l găsiţi şi să vă duceţi cu toţii acolo.
- Gloria, ce e? - Faceţi linişte. Du-te.
Bine.
Foarte bine. Toţi vor fi acolo.
Iar eu voi fi în partea asta.
Bine, am priceput. Şi acum?
Joel.
Haide.
- Da, bine. - Bine.
Daţi click pe fereastra în care se transmite din zona râului. Cred că e a treia.
- Bine. - Bine.
O să se întâmple în curând. Aşteptaţi doar.
Ce să aşteptăm?
Fii cu ochii pe ecran şi spune-mi când îl vezi.
Ce să văd?
Sfinte Sisoe! S-a întors.
- Îl vezi? - Da.
- E acolo? - Monstrul uriaş? Da.
Măiculiţă! Gloria, trebuie să vezi asta.
Ce face?
- Dansează. - Dansează ca...
Sfinte Sisoe!
S-a oprit.
Bună, boilor!
Vă trimit pupici.
- Ce... - Bine. Cum? Cum?!
Asta nu se întâmplă.
Asta e una din aplicaţiile alea care îţi fac farse.
Am chef de dans, deci... Ghiciţi din ce film e?
Ce dracului se întâmplă?
Vreţi să faceţi vreo cerere? Asta nu durează chiar atât de mult.
- E o glumă. - Ce...
Ce mama drac...
Trag cu rachete în tine.
Trag în mine? Vorbeşti serios? Cine, unde?
Unde?
Haideţi, boilor, vreţi să vă puneţi cu mine? Să vă văd!
Ce-a fost asta?
- S-a prăbuşit un elicopter. - În capul meu?
Da.
Cu pilot, cu tot?
- Gloria, ce e asta? - Rahat.
Nu mai vreau asta. Cum ies?
Încotro e râul? Nu ştiu unde e.
Nu mai vreau să fiu aici. Arătaţi-mi unde e râul.
- Sfinte Sisoe! - Ce e?!
O, te-ai trezit. Ţi-am luat cheile.
Nu voiam să te trezesc când mă întorc.
Sper că nu te deranjează.
Am observat şi că n-ai nimic de mâncare.
Câţi oameni am omorât?
- Dă-mi ziarul. - Stai aşa.
- Gloria, ascultă. - Spune-mi, te rog, câţi oameni au murit.
Ce-ar fi să-ţi fac ceva de mâncare şi discutăm apoi, la calm?
Nu mulţi.
Bine?
Ce faci?
Câţi înseamnă "nu mulţi"? 100 de oameni?
- Gloria, trebuie să te calmezi. - 200 de oameni?
- Gloria! - Câţi? Trebuie să spun cuiva.
Trebuie să te calmezi.
- Trebuie să mă predau. - Stai aşa.
- Trebuie să spun ce s-a întâmplat. - Dar nu ştii ce s-a întâmplat.
Ba da, ştiu!
Am omorât o grămadă de oameni pentru că mă purtam ca o idioată beată!
Din nou!
Gloria! Hei, hei!
Nu asta s-a întâmplat.
Ce?
Nu e singurul lucru care s-a întâmplat.
Nu e singur
Un robot a apărut şi s-a alăturat monstrului verde din Seul
Cred că ăsta-s eu.
Sunt atât de speriaţi de apariţia robotului uriaş,
că nu pomenesc nimic de dans.
Bine.
Ai mai fost vreodată în parc la 8 şi 5?
Nu-mi amintesc. Nu cred.
Nu crezi? Nu... Haide.
Dacă am fost în parc la ora aia, dimineaţa?
Nu. Sigur n-am fost.
Deci asta se putea întâmpla oricând, în toţi aceşti ani?
Da. Totuşi, e o nebunie că s-a întâmplat doar cu noi doi.
Monstrul meu a apărut prima oară când eram mici?
- Da. - Scuzaţi-mă, mai vreţi cafea?
Nu.
Nu, mersi.
Crezi că a auzit ceva? Cred c-a auzit ceva.
Ce să audă? Că noi distrugem oraşul Seul?
- Gura! Nu spune asta. - Calmează-te.
Chiar dacă te-a auzit, habar nu are despre ce vorbeam, bine?
Cred că ar trebui să vorbim încet, să avem grijă. Bine?
Se uită oamenii la noi. Sunt oameni care se uită.
Bună! Eu sunt robotul, ea e monstrul.
- Plec! Plec. - Stai.
Îmi pare rău, bine? Calmează-te.
Ce ziceai? Vorbeai despre prima oară când a apărut monstrul tău.
Bine. Ce făceam pe atunci?
- Mergeam la şcoală. - Nu, ce făceam în acel moment?
Mergeam la şcoală. La 8 şi 5 mergeam spre staţia de autobuz.
Aşa e.
Îmi amintesc că mergeam prin parcul ăla... De fapt, nici nu era parc pe atunci.
- Ţi-aminteşti? Era o zonă îngrădită... - Era un şantier.
Da, acolo erau deşeuri, copaci...
Da.
Mai vrei să mărturiseşti?
Nu.
Mă simt groaznic, dar...
- Mărturisirea n-o să ajute cu nimic. - Aşa e.
De fapt, nu putem face nimic.
Nu putem face nimic.
Ba da, este ceva.
AJUTAŢI ORAŞUL SEUL DONAŢI AICI
- Crezi că a părut ciudat? - Nu, deloc.
E un prieten vechi. Vin aici de ani de zile.
Uite, ne-a dat şi mâncare gratis.
Ca lumea, nu?
Bine.
Deci, unde vrei să ne întâlnim mai târziu?
Nu, e seara ta liberă. Ar trebui să te odihneşti. Pot s-o fac singură.
Glumeşti? Nu voi putea dormi.
Nici eu.
Cred că a fost momentul nepotrivit să fiu amuzantă.
Am făcut o referinţă amuzantă la mijlocul propoziţiei.
Mi s-a părut amuzant la momentul respectiv.
Au fost doar cuvinte.
Nu m-au concediat, dar...
Când au început să reducă numărul angajaţilor, eu am fost prima care a zburat.
Ticălosule, deja ştiai asta.
- Da. Scuze. - Ce?!
De ce nu mi-ai spus? De ce m-ai lăsat să...
N-am vrut să fie înfiorător, să par un urmăritor.
- E prea târziu pentru asta. - Da.
Da.
M-ai urmărit în toţi aceşti ani?
Normal.
Cineva chiar a reuşit să plece de aici şi să facă ceva special.
Ştii, locul ăsta nu e rău, chiar deloc.
- Îi ai pe amicii tăi, barul. - Da, asta aşa e.
Cred că unele fete au pus ochii pe tine.
Vreo două domnişoare.
Sunt sigur de asta.
- Am fost la un pas să mă însor acum 6 ani. - Serios?
Am rugat-o să se mute cu mine, să vedem cum merg lucrurile.
Ea şi copilul ei.
Dar n-a durat, s-a plictisit foarte repede.
- Îmi pare rău. - N-o învinovăţesc.
E greu să nu te plictiseşti.
Adică, există căi, dar nici una nu e sănătoasă.
Uite ce-a trebuit să se întâmple ca lucrurile să devină interesante pe aici.
Uriaşi care atacă Coreea de Sud.
Nu.
La tine mă refeream.
Ce-i asta?
Sirenele din Seul. Anunţă că e posibil să apar.
Începem.
- Ce faci? - Credeam c-o s-o facem împreună.
Nu, Oscar, asta e treaba mea. Problema mea.
Sunt confuz. Atunci de ce m-ai rugat să vin aici?
Nu te-am... Tu te-ai oferit. Te rog, mă laşi să faci asta?
Da, bine.
Aşteaptă!
Gata.
Da, eşti acolo.
Gata, e liber.
Eşti sigur?
Da, sunt sigur. Haide, fă-o.
Mesajul e clar.
"Îmi pare rău, a fost o greşeală. Nu se va mai repeta."
Acest gest şocant a fost primit cu scepticism de guvern şi liderii militari.
Exact cum credeam.
E un monstru bun. A fost un băiat bun în tot acest timp.
... confirmă că creatura e inteligentă, înţelege limbajul,
coreeana, cel puţin, şi e dornic să comunice.
Mulţi locuitori au decis să se întoarcă la casele lor.
Felicitări.
Înţeleg că nu ai încredere în traducătorii de pe internet,
dar prietenul tău, proprietarul restaurantului,
nu crezi că a fost puţin uimit
când monstrul a scris exact ce i-ai spus tu?
L-am rugat să traducă şi alte fraze.
- Ce fel de fraze? - Ce importanţă are?
- Pentru ce i-ai zis că-ţi trebuie? - Pentru tatuaje.
Cine îşi face un tatuaj care spune:
"Îmi pare rău, a fost o greşeală. Nu se va mai repeta."
Aşa îţi implori soţia să te ierte după ce ai înşelat-o.
- Am văzut tatuaje şi mai ciudate. - Da.
M-aţi zăpăcit. Trebuie să urinez.
Bine. Bun.
O să vedem cum merge treaba.
- Dar da, îţi înţeleg punctul de vedere. - Nu, nu. Ştiu.
- Ţi-l tatuezi invers. - Bine. De ce?
În felul ăsta, numai tu îl poţi citi. Îţi spui asta ţie însuţi.
De ce să-ţi ceri singur iertare?
Pentru că ţi-ai făcut un tatuaj?
Bună.
Ce...
- Unde locuieşti? - Ce?!
Care e adresa ta?
- Hei. - Bună.
- Intră. - Mulţumesc.
- Ei sunt încă acolo? - Da, erau acolo când am plecat.
Mulţumesc.
Ei nu cred că e ciudat?
Nu, ei nu ştiu nimic despre asta.
Nici eu.
Vrei ceva de băut?
Nu?
Stai confortabil?
Doamne, îmi pare rău. Ai...
Îmi pare rău. Am crezut că ai venit aici ca să...
Glumesc.
Mă bucur că ai spus asta. Am crezut că am făcut-o iar de oaie şi...
Bine.
Joel!
Trezeşte-te, trebuie să plecăm! Haide, haide!
Haide!
Acum!
Oscar!
- Gloria! - Ce faci? Ţi-ai pierdut minţile?
Ne distrăm puţin.
Salut, Joel.
Oscar, ieşi de acolo. Întoarce-te, mergi prin râu şi nu te opri.
- Acum! - Bine, calmează-te.
Nu rănim pe nimeni, am verificat. Nu suntem idioţi, ce naiba.
Rahat!
Ai grijă!
Fii serioasă. Tu ai omorât o grămadă de oameni, nu eu. Scuteşte-mă de morală.
Ieşi afară.
Nu vreau.
Bine.
Hei,
am nevoie să vii mai devreme azi la muncă.
Să începi curăţenia în partea western a barului.
Dacă nu eşti prea obosită, evident.
De ce îmi ceri să fac asta acum, Oscar?
Despre ce vorbeşti? Tu te-ai oferit.
După răsturnarea de situaţie surprinzătoare de azi-dimineaţă,
frica împărtăşită de mulţi s-a confirmat.
Cele două creaturi nu sunt de aceeaşi parte a baricadei.
Creatura pe care am considerat-o o ameninţare la început
ar putea fi de fapt protectorul oraşului Seul.
După cum era de aşteptat, pe internet se vorbeşte doar despre asta.
Acesta e cel mai urmărit filmuleţ de astăzi.
VIAŢĂ DE GOLAN
Monstrul şi robotul şi-au făcut mulţi fani.
Oamenii vin în Seul din toate colţurile lumii,
în speranţa că vor vedea fenomenul pe viu.
La fel, diseară, da?
Serios,
e foarte bine făcut.
De fiecare dată când îl văd, e şi mai amuzant.
Oscar, termini odată?
Care e problema?
Nu pot crede că e amuzant? Crezi că nu ştiu să râd de mine însumi?
Nu, eu doar... Ştii şi tu.
L-ai văzut de 100 de ori, cred că exagerezi puţin.
Scuză-mă. Stai puţin.
Nu eu l-am văzut de 100 ori, restul lumii a făcut-o.
Uite câte vizualizări are. Nici nu sunt atâţia oameni în viaţă în lume.
Bine, ai dreptate. Las-o baltă.
- Ecranul de proiecţie e pornit. - Ce?
Ecranul e încă pornit. Dacă-l laşi aşa peste noapte, o să fiarbă.
Vrei să-l închid?
Vreau să-ţi faci treaba.
- Mă ocup eu. - Nu.
Garth!
Nu-l atinge.
- Haide, omule. - E treaba ei.
Gloria.
Garth, nu te băga, bine?
De fapt, întoarce-te în baie.
Nu e nevoie să tragi apa, ştim cu toţii că nu te răhăţeşti acolo.
Ce?
Amice, poţi să tragi pe nas orice vrei în barul meu.
Ar fi frumos dacă ai avea mai multă încredere în noi, atâta tot.
Suntem prietenii tăi.
De aceea ne-am făcut ani la rând că nu ştim ce faci în baie.
Despre ce... Eşti nebun?
Ştii că am probleme digestive.
Nici măcar nu te ştergi cum trebuie.
- Ai păţit ceva la nas? - Ştii că n-am tras nimic de ani!
Da, ştiu. Toţi ştiu.
- Sunt foarte mândru de tine. - Vezi cum vorbeşti!
Care e problema, Garth? Te-ai uşurat, de aia eşti agitat?
Ia loc.
Bea-ţi berea.
E în regulă.
Gloria, sigur nu vrei o bere?
Nu, mersi, Oscar.
De ce? Pentru că eşti cu ochii pe mine, nu?
N-o mai face, nu-mi place să fiu ţinut sub observaţie.
Nu te ţin sub observaţie.
Atunci bea o bere.
N-am mai băut o bere de duminică. Nimic cu alcool, de altfel.
De ce?
Pentru că nu vreau să fac ceva prostesc.
- Ceva prostesc? - Da.
Bine. "Ceva prostesc", cum facem noi?
Nu, Oscar, nu ca tine, ca mine. Ca atunci când m-am îmbătat
şi am căzut şi am omorât sute de oameni. Prostesc, în felul ăsta.
Şi când s-a întâmplat asta, te-am ţinut sub observaţie, ca pe o fetiţă?
Te-am judecat noi? Nu, fireşte că nu. Noi nu suntem aşa.
Ce naiba, Garth trage cocaină pe nas în secret de 5 ani şi nimeni nu l-a judecat.
Du-te dracului!
Du-te naibii! Plec.
- Bine. La revedere, amice. - Ai noroc că noi nu...
Parcă plecai!
- Ai noroc că noi nu... - Dacă nu pleci, chem poliţia, drogatule!
Haide, Gloria, bea o bere.
Uite cum facem.
Dacă bei berea aia,
n-o să trec prin parc mai târziu.
Tu glumeşti?
Bea-o.
Stărui pentru că ştiu că, de fapt, vrei s-o bei.
Bine.
Noroc!
Oscar! Oscar, ascultă.
- Stinge totul, încuie barul. - Oscar.
Oscar, ascultă-mă.
Eşti beat. Hei, eşti beat.
Sunt oameni reali şi asta nu e o idee bună.
Stai liniştită, n-o să omor pe nimeni.
Oscar.
Ştiu că crezi că totul se învârte în jurul tău, dar nu e aşa!
- Nu mai e aşa! - Oscar...
Viaţa mea e la fel de uimitoare ca a ta acum! Măcar de data asta!
Dacă nu-ţi place, du-te dracului!
Ce bine, ai reuşit să ajungi.
Eram îngrijorat.
Bine că ai ajuns la timp.
La limită.
Da' gâfâi, nu glumă.
E în regulă. Putem aştepta.
Da, recapătă-ţi suflarea.
O să mă pălmuieşti iar?
Haide, mai cu forţă. Ieri m-ai lovit mai tare.
Hai să le oferim un spectacol bun.
Da... Nu ştiu. Nu e la fel. Cred că m-ai luat prin surprindere...
- Oscar, termină. - Nu ai voie să dai cu pumnul.
- Hei, hei, hei. - Oscar, dă-mi drumul.
- Haide! - Mă auzi? N-ai voie să dai cu pumnul.
- Da. - Bine.
- Oscar. Termină! - Nu vreau.
- Oscar, mă răneşti. - Nu-mi pasă, bine?
Ieşi afară!
Ieşi afară.
Du-te dracului.
Încetează!
S-a terminat.
Hei, s-a terminat, aşa că încetaţi, vă rog.
S-a terminat! Încetaţi, vă rog.
Fir-ar să fie!
Cred că mi-ai rupt pielea. Uită-te! Uite ce mi-ai făcut!
Poftim!
Ia-ţi cheile! Nu mă întorc în barul tău de doi bani!
Ba da.
Zău?
Da.
O să lucrezi în continuare la bar, altfel mă întorc aici mâine
şi-o să distrug un cartier întreg.
Atunci, mă voi întoarce şi-o să-ţi tăbăcesc fundul.
Nu, nu vei face asta. Gata cu domnul simpatic!
Ne vedem la muncă?
Ne vedem la muncă.
Haide, să mergem.
- Bună. - Bună.
Eşti singur?
Voiam să-mi cer scuze.
Pentru tot ce s-a întâmplat.
Am fost cu Oscar toată dimineaţa. Şi lui îi pare rău.
Îi pare atât de rău, încât mi-a spus să vin aici şi să-ţi dau asta.
- Ce sunt toate astea? - Sunt pentru tine.
Pentru casa ta.
Sunt vreo două covoare, nişte scaune...
Şi nişte măsuţe în spate. Pot să le descarc singur.
Gloria?
Gloria, unde te duci?
- Gloria. - Ce naibii faci?
Vino. Intră.
Vrei cafea sau ceva de băut?
Ce e cu mobila din dubă, Oscar?
Credeam că ţi-am spus. E din casa unchiului meu.
- Ei n-o folosesc, poţi face ce vrei cu ea. - N-o vreau.
Îmi e foarte ruşine.
Ar trebui să-ţi fie.
Te-am rănit?
- Ai tăieturi sau vânătăi? - Nu.
Sigur eşti bine?
N-am omorât pe nimeni de dimineaţă, asta e tot ce contează, nu?
Mă simt groaznic.
Faptul că te-am rănit. Mă simt atât de... Ce zi de rahat.
Nici nu suport să mă gândesc la asta.
Îmi pare atât de rău.
Îmi pare rău.
Te rog, putem fi prieteni iar?
Ascultă, amice, trebuie să-mi promiţi ceva, bine?
Nu mai rămâi la bar după program. Închizi şi te duci acasă, bine?
- Gata cu băutura noaptea târziu. - Bine.
- Promiţi? - Da, promit.
Ştiu cum e s-o dai în bară.
E în regulă. Pace.
Mulţumesc.
Dumnezeule mare!
Tim, bună...
Ce?!
Hei.
Intră.
Da...
Vrei ceva de băut?
- Nu alcool, dar... - Nu, mersi.
Ţi-am trimis câteva emailuri, te-am sunat şi n-am auzit de tine
şi mi-am făcut griji pentru tine.
- Când ai întâlnirea de afaceri? - Mâine dimineaţă.
Ai mai fost vreodată aici?
De fapt, nu. E prima oară. N-am mai avut un client aici.
E o coincidenţă cam mare că eşti aici.
Obiectual vorbind, e o coincidenţă destul de mare.
- Da, dar de ce vorbeşti aşa? - Cum?
"Coincidenţă".
- Ştii ce? Las-o baltă. - Nu, nu.
Am avut de-a face cu câteva coincidenţe mari în ultima vreme.
Ce coincidenţe?
Îţi cauţi de muncă de un an, apoi vii acasă şi dintr-o dată...
Gata, ţi-ai găsit.
Poate ar fi trebuit să-mi caut de muncă ca chelneriţă.
Gloria, tu nu eşti chelneriţă!
Asta-i ceva nou.
Ce anume?
N-ai mai fost gelos până acum.
Gelos... Nu sunt gelos. Crezi că-s gelos?
Tot ce zic e că e ciudat că te afli aici.
Nu, nu sunt gelos. Niciodată n-am fost gelos.
Nu sunt gelos, niciodată n-am fost şi niciodată nu voi fi.
- În fine, noi nu suntem împreună. - Nu, nu suntem.
Deci nu contează. Poţi face ce vrei.
Mai puţin să-mi găsesc o slujbă şi să am singură grijă de mine, nu?
Da, pentru că chiar faci asta. Te descurci de minune.
De minune. Te-ai mutat înapoi acasă şi lucrezi ca chelneriţă.
- Şi ce? - Într-un bar, apropo!
Cel puţin ăia de te urăsc pe internet te vor lăsa în pace într-un bar.
Şi mergi mai departe.
Evoluezi.
Înainte te rugai de prietenii tăi să-ţi cumpere bere, pentru că nu aveai bani.
Acum cred că doar te întinzi peste bar şi-ţi torni una mai ieftină.
Eu obişnuiam să-ţi împrumut bani, iar acum lucrezi pe bacşişuri.
E grozav. Te descurci de minute.
- Trebuie să plec. - Nu. Îmi pare rău, îmi pare rău.
- Nu. - De ceva timp încerc să vorbesc cu tine.
Dar m-am comportat ca un ticălos. Îmi pare rău.
Nu, trebuie să merg la bar. Intru în tură.
- Lasă-mă să te duc eu. - Nu, e în regulă.
Tot sunt aici.
Demodat.
Stai aşa. Ce se întâmplă aici?
Sporturi, vestul sălbatic. Ce e acolo?
Un grătar medieval sau ceva de genul?
- Ce e locul ăsta? - Bună.
El e Tim. El e Oscar.
- Bună. - Ce faci?
- Ştii, a fost ideea Gloriei. - Ce?
Vezi tu, partea asta a barului a fost închisă ani de zile.
Dar Gloria a zis că ar trebui s-o deschid.
Şi iată-ne.
Mergem?
Ce vânt te aduce în oraş, Tim?
- Munca. - Munca?
Bun. Munca.
- Vrei ceva de băut? - Sigur, aş bea o bere. Mersi.
- Grozav. - Adu două.
- E bine s-o avem iar în oraş. - Da.
A fost de mare ajutor p-aici. Are multe idei bune.
- Sunt surprins, atâta tot. - Da? De ce?
Nu crezi că e capabilă de un job ca ăsta?
- Fireşte că e capabilă. - Oricine poate să facă asta, nu?
- Nu, e la fel de demn ca oricare alt job. - Mă bucur că ţi se pare demn.
Doar că n-a mai făcut aşa ceva până acum.
Puteţi să nu mai vorbiţi despre mine de parcă n-aş fi aici?
Oscar, îmi mai aduci o cană de cafea, te rog?
De fapt, aşteaptă.
Nu pleca. O secundă, Joe.
Te rog, stai jos.
Tim, care crezi că ar fi cel mai iresponsabil lucru
pe care-l poţi face în barul ăsta?
De exemplu, imaginează-ţi că aş face stand-up aici şi ţi-aş arăta fundul.
Ar fi grosolan. Şi totuşi, n-ar fi prima oară când s-ar întâmpla aici.
Nu aşa devreme, desigur.
Dar s-a întâmplat.
- Nu, Joe? - Da. Îmi aduci nişte cafea, te rog?
O clipă.
Pot să urinez acolo, în separeul ăla de pe colţ.
Pot să sparg una din ferestrele alea.
Noi doi am putea să ne batem în pumni chiar aici, în faţa tuturor.
Astea ar fi lucruri iresponsabile.
Dar nici unul nu e cel mai iresponsabil.
O clipă, Joe. Vin imediat, bine?
Ăsta stă acolo, în spate, de...
Aproape 10 ani.
Toţi cred că e o sticlă de whisy rafinat înăuntru, dar...
Se înşală. Nu, nu.
De fapt, e cel mai ilegal lucru din barul acesta.
Ajutorul nostru, Garth,
un alt amic de-al meu, mi l-a dat cadou de ziua mea acum ceva vreme.
L-a luat din Mexic, când era în vacanţă.
Nici acum nu-mi vine să cred că au reuşit să treacă graniţa cu el.
Mersi că aţi venit aici, oameni buni.
O zi plăcută.
Ai grijă.
Până recent, eu şi băieţii
ne urcam în camionetă, luam o geantă mare de artificii
şi mergeam în suburbii.
Le aprindeam pe toate, îi băgam în sperieţi pe localnici,
dar petarda asta, cea mai mare pe care am avut-o vreodată,
n-a fost folosită.
Nu că ne-ar fi fost frică s-o folosim. Dimpotrivă,
ni s-a părut atât de mare, că am vrut s-o păstrăm pentru o ocazie specială.
Aşa că am lăsat-o în urmă de fiecare dată.
Apoi,
ne-am maturizat.
N-am mai făcut prostii d-astea noaptea.
Şi amicul nostru de aici
a stat într-un raft, în spate, şi a aşteptat,
an după an, momentul lui cel mare.
Joe, dă-te la o parte.
- Oscar. Oscar! - Ce... Ce face?
- Ce faci? - Nu, nu, nu.
Fugi!
Să plecăm.
Ce ziceţi de asta?
Eşti un ticălos nebun. Haide, Gloria.
Tocmai am făcut cel mai iresponsabil lucru care poate fi făcut în acest bar.
Şi ştii ceva?
Chiar şi aşa,
Gloria n-o să plece cu tine.
Normal că o să plece. Vino.
Gloria?
Eu plec de aici mâine la amiază.
Te rog, vino cu mine.
Gloria, nu am nici o întâlnire aici.
Am venit aici pentru tine.
Am minţit. Îmi pare rău.
Te rog.
Ce zănatic.
Dumnezeule!
Îmi pare rău pentru asta.
N-am vrut să te sperii.
Ce... Cum ai intrat aici?
Părinţii tăi au dat alor mei o copie cu ani în urmă.
Bine. Lasă cheile şi ieşi afară.
Hai, ia loc. Nu te ambala.
Ieşi afară. Ieşi sau chem poliţia!
Cheam-o.
Mulţumesc.
Am venit aici din cauza a ce a spus iubitul tău.
- Fostul iubit. - În fine.
Treaba aia, că te întorci cu el...
Am crezut că o să te gândeşti la asta.
Sunt aici ca să mă asigur că nu-l suni.
Dacă vrei, culcă-te. Eu o să fiu aici.
Ai înnebunit.
Ştii asta, nu?
Ce contează acum e să nu înnebuneşti tu.
Ce e?
- Te urăşti. - Ce?
Credeam că e vorba de altceva.
Că vrei să fiu a ta, că vrei să mă ai,
dar e ceva mult mai simplu de atât.
- Te urăşti. - Despre ce vorbeşti?
Nu suporţi faptul că viaţa ta pare atât de măruntă.
Atât de simplu e.
Şi trist.
Tim, ascultă, nu-ţi pot explica acum,
dar vin cu tine.
Bine? Pa!
Rahat!
Te poţi duce acasă, dacă vrei.
Întoarce-te la New York.
E alegerea ta.
Dar în fiecare dimineaţă când nu eşti aici,
asta se va întâmpla.
Nu, nu.
- Gloria, ce dracului ai? Ce se întâmplă? - Bine, îmi pare rău.
Unde eşti? N-am ştiut unde eşti, ce ţi s-a întâmplat.
Ştiu. Nu puteam să-ţi spun înainte, pentru că eram în avion.
- Într-un avion? - Da. A trebuit să mă duc undeva.
Cum adică, undeva?
Faci mişto de mine? Asta e o glumă?
Ascultă, voiam doar să te anunţ că sunt bine.
Şi că îmi pare foarte rău că ţi-am dat clapă.
Va trebui să-mi spui ce se întâmplă.
Nu.
Cred că-mi eşti datoare cu o explicaţie.
De ce? Nu.
Când m-ai dat afară din apartamentul tău,
ai zis că nu mă mai pot controla
şi că nu mă poţi să mă ajuţi în starea în care sunt.
Ei bine, amice,
acum chiar că nu mă mai pot controla.
Unde eşti?
Gloria?
Gloria! Gloria...
La naiba...
Te rog...
Te rog.
Lasă-mă jos.
Lasă-mă jos imediat, căţea afurisită!
Oraşul Seul sărbătoreşte posibila moarte a robotului
Ai văzut ce-a păţit robotul?
Scuze. Eşti bine?
Da.
Vrei să auzi o poveste incredibilă?
Bineînţeles.
Vrei ceva de băut?
Traducerea: bucyfall - Subtitrari-Noi Team
Resincronizarea: DISTEL Subs.ro Team @ www.subs.ro