JURNALUL UNEI ADOLESCENTE
La revedere, scumpo !
Să ai grijă de tine.
Mami, ai uitat asta !
Îngeraş !
Sunt aşa îngrijorată să te las singură.
Mamă, e adorabil că te îngrijorezi pentru asta,
dar sunt perfect capabilă să am grijă de mine.
Haideţi, fetelor.
La revedere, puişorilor.
Da, sunt liberă !
Mă pot descurcă în New York singură.
Pot face ce vreau.
Da !
Am fost născută în New York,
centrul universului.
Din nefericire, mama m-a mutat pe o altă planetă.
New Jersey.
Mai e de mirare că nu pot înfrunta realitatea ?
Mă poate învinui cineva că visez
că mama m-a părăsit în oraşul meu iubit ?
Mary !
Mary, să mergem !
La revedere, cămin al copilăriei.
La revedere, stimulare intelectuală şi spirituală.
La revedere, Broadway.
Mary, te rog.
Nu face pe regina dramei.
Lola !
Din ziua aia, numele meu a fost Lola.
De când aveam 5 ani adevăratul meu nume era Lola.
Ai fost botezată Mary.
E numele din certificatul de naştere.
Şi cu numele ăsta am să te chem.
În familia mea sunt un flamingo într-un stol de porumbei.
La revedere, New York.
Adio orice şansă de a deveni o actriţă cunoscută.
Mai întâi, părinţii îţi spun să ai speranţe şi visuri...
Apoi te mută în New Jersey.
N-are nicio noimă.
Bun venit în Deadwood.
Are voie să spună asta ?
Haideţi.
Grăbiţi-vă.
Să vedem casa cea nouă.
Haideţi.
Mamă !
E doar iarbă.
Dar e peste tot.
Veranda însorită e dormitorul meu.
Obişnuinţa nu e singurul lucru
cu care trebuie să lupt în casă.
Injustiţia grosolană e altul.
Singura persoană către care mă pot întoarce, e Stu Wolff,
cel mai mare poet de la Shakespeare încoace
şi solistul formaţiei Sidarthur.
El mă vede trecând prin întunecatele mele zile suburbane.
În oraş, am luat 2 metrouri şi un autobuz, să ajung la şcoală.
M-a uimit că pot ajunge la şcoala
fără să mă coste 1, 50 dolari.
Dellwood High.
Voi fi o pasăre în colivie la o şcoala districtuală bună.
Oricum, nu trebuie să fi negativist
cu lucrurile pe care nu le poţi schimba.
Mă uitam la noul meu oraş ca la o scenă goală,
în care îmi era permis să-mi aduc scenariul meu.
În inima mea simţeam că legendă începe să se nască.
Legenda voi fi eu.
Bună.
Hei.
Sunt Lola Steppe.
Originară sunt din New York.
Ella Gerard.
Eu sunt de aici, originară.
Păi, bună.
Bună.
Bună !
Bună.
Ai văzut vreodată grupul Sidarthur în persoană ?
Nu, dar cred că Stu Wolff
e cel mai mare poet de la Shakespeare încoace.
Şi eu cred la fel.
Am fiecare CD pe care l-a scos.
- Da ? - Da !
Şi ăsta e Stu Wolff dansând.
Am luat câteva poze grozave cu el.
Aici e la premiile Grammy.
Aici locuieşte.
Asta e rochia pe care o voi purta când ne vom căsători.
Ăsta e el urcându-se în limuzină.
Punctul ăsta negru de aici e capul lui.
Ce drăguţ e.
Bună.
Carla Santini.
Sidarthur.
Tatăl meu e avocatul lui Stu Wolff.
Adevărat ?
Înseamnă că tatăl tău a fost în cameră cu el.
De multe ori.
Tu nu eşti fata care s-a mutat în casa Swenska ?
Sunt Lola Steppe.
Nu ştiam că are un nume, casa noastră.
Ăsta ar trebui să fie faimosul simţ al umorului din New York ?
Cei din New York învăţă să facă haz de necaz
de mici.
Părinţii mei m-au dus la New York de ziua mea.
A fost foarte frumos. Luminile şi restul.
Acum ştiu de ce îi zic cel mai grozav oraş din lume.
Ella Gerard, eşti sora sufletului meu !
Ar trebui să vezi Park Avenue de Crăciun.
E ca şi cum ai merge pe Calea Lactee.
Cu excepţia faptului că pe Calea Lactee, nu eşti jefuit.
Să ne aşezăm la locurile noastre.
D-şoară Baggoli ?
Da ?
Avem o fată nouă din New York City.
Avem.
D-şoara Steppe.
D-şoară Baggoli, ştiu că în dosarul meu
numele meu e Mary,
dar toată lumea îmi spune Lola
de când eram mică în braţele mamei mele.
Nici nu ştiu cine e Mary.
Îmi place numele ăsta.
Lola.
Ea e Lola.
Lola, ar trebui să ştii
că stai pe locul meu favorit de la clasa de Istorie.
Îmi place să fiu în centru.
Şi mie şi nu cred că avem ceva în comun.
Am câştigat locul din centru.
Mai mult, dacă vrei să te potriveşti,
probabil că n-ar trebui să atragi atenţia asupra ta.
În caz că n-ai observat, mie îmi place atenţia.
Calmează-te.
De asemenea, n-aş ieşi cu Ella "Care niciodată n-a avut un prieten".
Nu are potenţialul tău, nu ?
Uită-te la ea.
Se îmbracă ca o soţie de politician.
E aşa de aiurea.
Ce-i cu paharele alea ? Erau aici şi acum 10 minute.
Dar mă voi opri înainte de a deveni mai răutăcioasă.
Vreau să ştii că dacă eşti atentă,
ai putea sta cu noi.
Asta e tot ce îmi doream.
Hei, Ella, aşteaptă ! Te superi dacă stau cu tine ?
Nu, e în regulă.
E grozav.
Când mănânci afară în New York, mâncarea se murdăreşte.
Care e treaba cu Marea Santini ?
E frumoasă, e populară.
E bogată.
La grădiniţă, obişnuia să muşte păpuşile de cap.
Cine e tipul care ne zâmbeşte ?
E Sam.
Sam !
Sam, Lola.
Lola, Sam.
Bună.
Hei.
E prima ta zi aici, nu ?
Da.
Mă bucur că te-am cunoscut.
Şi mie.
Ne vedem mai târziu.
Nu era posibil să am un prieten.
Adică, trebuia să mă concentrez pe cariera mea de actriţă.
După 3 săptămâni,
ajunsesem în partea bogată a oraşului.
Ştii, eram genul de plebe pe care ei ar fi vrut s-o ţină la distanţă.
Când Stu Wolff cântă,
"E ceva în mine care mereu vrea mai mult.
Mai multe Luni şi stele şi muzica în vânt, "
e ca şi cum ar fi vorbi cu mine.
Îmi place Steve.
Pun pariu că e greu să ajungi la Stu.
Poţi spune că e capricios.
Şi vânat.
Toate geniile adevărate sunt vânate.
E parte din ceea ce trebuie să sufere pentru artă lor.
Gustarea, doamnelor.
E ca şi cum am mânca la cină. Mersi.
Păi, cred că iei gustare şi acasă.
Le-am făcut la microunde.
Mama nu e de acord cu microundele.
Are opinii foarte ferme.
N-am mai auzit că cineva să ia poziţie
împotriva unui dispozitiv.
De ce nu mă place mama ta ?
Te place.
Doar că crede că eşti un pic cam ciudată.
Adică, chiar eşti, puţin.
Lola !
Lola, îmi pare rău !
Crede că mama ta e ciudată.
Mama s-a întâlnit cu maica-te la supermarket
purtând o bluză murdară şi beţe chinezeşti în păr
şi certându-se cu măcelarul.
Nu e important.
Nu e important ?
E femeia care mi-a dat viaţa.
Al cărei lapte mi-a hrănit trupul fragil.
Al cărei sânge îmi curge prin vene.
Sigur că e important.
Părinţii mei sunt demodaţi.
Nu le place că
mama ta are trei copii şi nu are soţ.
Asta e o fază trecătoare.
Karen a fost măritată.
Se poate întâmpla iar.
Dar credeam că ai zis că eşti un copil din dragoste.
Păi, aşa şi sunt.
Mama şi tata au fost căsătoriţi şi s-au iubit cu pasiune.
Au fost înnebuniţi unul după celălalt imediat ce s-au văzut.
Tata era ca o vedetă rock.
Mama era o tipă bine.
Restul a fost destin.
S-au căsătorit.
S-au dus în deşert şi au numărat stelele.
Un milion trei.
Un milion patru.
Ai mei au plecat într-o croazieră în Bermude,
dar le-a fost teamă să coboare de pe vas.
Ai mei erau îndrăgostiţi.
Profund, mişcător...
Singurul lucru care le putea face viaţa şi mai bună
a fost să mă aibă pe mine.
Chiar de copil
am aspirat la o relaţie ca a lor.
Şi apoi, când gemenele au fost concepute,
n-am putut fi mai emoţionaţi.
Auzind noutăţile,
tata s-a urcat pe motocicleta lui grozavă
să cumpere mamei, copilului lui şi viitorilor copii,
florile preferate.
Brusc...
L-au găsit la intersecţia străzii 9.
Cu a 10-a.
Lola, îmi pare rău.
Habar n-am avut.
Ironic, nu-i aşa ?
Părinţii tăi cred că mama
e o distrugătoare a ordinii sociale.
Mai degrabă e o victimă a destinului.
Ce ?
Nimic.
Îmi plac aşchiile din părul tău.
Pentru că Carla Santini crede că e Julia Roberts
şi că Universul e interesat de tot ce zice,
nu aveţi cu ce să o surprindeţi.
Am avut o discuţie lungă ieri, cu d-şoara Baggoli
despre producţia clubului de dramă, "Pygmalion."
I-am spus că ar fi prea rigid să ne ţinem de original.
Să nu ne ţinem de original ?
Să nu ne ţinem de excelentele cuvinte ale lui George Bernard Shaw ?
Nu suntem englezi şi nu suntem în sec. 19,
deci cred că ar trebui s-o adaptăm timpurilor noastre.
Sunt clasici pentru că sunt clasici.
I-am spus despre ideea mea,
să mutăm locaţia în New Yorkul zilelor noastre
şi s-o facă pe Eliza casieră.
Tu o vei juca pe Eliza ?
Păi, bineînţeles.
Deja am obţinut rolul.
Când m-am mutat în Deadwood,
chiar am crezut că o legendă se va naşte.
Va sta Carla Santini în calea acestei naşteri ?
D-şoară Baggoli, d-şoară Baggoli !
N-am ştiut că deja s-a făcut distribuţia pentru "Pygmalion".
Mi-ar fi plăcut să fiu Eliza Doolittle.
Poate aş putea să vă dovedesc acum.
Oh, nu, nu, Lola.
Pune notiţa pe tablă.
Audiţia va avea loc vineri.
Mersi, d-asoara Baggoli.
George Bernard Shaw e un mare dramaturg.
Şi era de asemenea şi vegetarian.
Ai ajuns la timp, Lola.
Repede.
Le spuneam celorlati despre ideea pe care am avut-o
pentru "Pygmalion."
Aşa cum ştiţi "Pygmalion" e o piesă
care are loc în vechea Londra.
Ideea mea a fost să plasez acţiunea
în New Yorkul zilelor noastre.
Şi Eliza va fi casieră la supermarket.
Şi profesorul Higgins va fi profesor la NYU.
E o idee strălucită.
Va da piesei o nouă rezonantă
şi un caracter modern.
Adică a fost ideea ta ?
Da, Lola, e ideea mea.
Ştiu că sunt doar o profesoară, dar pot gândi.
Aşa că dacă tot vom fi moderni,
am adăugat şi nişte cântece contemporane.
Şi i-am zis "Eliza Rocks" !
Fiecare dintre voi va cânta un cântec la alegere
apoi veţi citi o scenă pentru mine.
Dar n-am pergatit niciun cântec.
Nu sunt pregătită.
Nu-i nimic.
Improvizeza.
Dar actoria e cariera mea aleasă.
Adică, intenţionez să intru în teatru.
Nu vrea usa-si amintească cineva că am dat o probă sub standard.
Şi atunci cum să facem ?
Am să încerc, desigur.
Poate ai putea să încerci acum.
Tu prima.
Bine.
Ocupă un loc pe scenă...
Oriunde te simţi confortabil.
Poate dacă avem noroc, va pica.
Aş vrea să cânt un cântec al formaţiei mele favorite.
Sidarthur.
Mă îndoiam să nu fi intrat, până în dimineaţa
când m-am trezit cu inima rece şi grea cât Everestul.
Era ziua când se afişa lista.
De ce eram aşa sigură că voi conduce ?
D-şoara Baggoli nu spusese nimic încurajator.
Carla zâmbise.
Uite ce a suflat vântul.
Uite în ce s-a băgat pisica.
Doamnelor.
După tine.
Corect. După mine.
Încă odată am obţinut rolul pe care l-am vrut.
Nu există roluri mici, doar actori mici.
Mă poţi cita.
Sunt nouă Eliza !
Uimitor !
Nu credeam că-l obţin şi l-am obţinut !
Eu n-am crezut asta, pentru că ştiam că o să-l obţii.
Nu, pentru că am fost...
De fapt, rolul meu, al dnei Higgins,
e mult mai interesant că al Elizei, în mai multe feluri.
Adică, chiar dacă nu e rolul principal,
e rolul cu profunzime şi cu adevărata rezonanţă contemporană.
Pe asta l-am vrut.
Bine, pentru că pe ăsta l-ai obţinut.
O să-ţi arăt ce înseamnă să fi în şcoala mea.
- E o ameninţare ? - Absolut.
Pentru "Eliza Rocks" !
- Felicitări. - E cea mai bună zi.
Nu-ţi poţi imagina: Carla a fost învinsă !
Hei, fanii trupei Sidarthur, ce-aţi zice de nişte noutăţi grozave ?
Aici le auziţi pentru prima dată.
Grupul se desparte.
- Ce ? - Da, Sidarthur nu mai există.
Repet, nu mai există.
Stu Wolff merge înainte şi zice:
"Niciodată n uvoi mai lucra cu ei."
Aşa că, în memoria grupului,
să auzim piesa from "Mereu dimineaţă."
Nu !
Nu se poate !
Ce ? Ce s-a întâmplat ?
Nu mai pot respira. Mamă, nu mai pot respira.
Am auzit.
Vă mulţumesc că aţi venit aici.
Nu vreau să cred.
Am făcut fluturaşii ăştia pentru a-i stimula pe fani să protesteze.
Cum baloanele astea se vor duce în cer,
aşa şi stelele grupului nostru, Sidarthur
se vor amesteca cu stelele din Univers.
Simbolic, desigur.
Poţi crede asta ?
Cel mai catastrofal eveniment
în istoria Universului, a avut loc
şi toţi se poartă de parcă nu s-a întâmplat nimic.
Grozav !
Desigur, eu iar.
Deci, cine urmează ?
Eu.
Ai înnebunit ? Carla e campioana din toate timpurile.
E timpul să fie altă campioană.
Cred că eşti prăpădită.
Ţopăie.
Runda 1.
Tatăl meu, după cum ştii, avocatul grupului Sidarthur,
m-a sunat să-mi spună ce-a aflat.
Serios ?
Ceea ce mi-a spus, nu e încă pentru public.
Sidarthur va avea un concert de adio, luna viitoare în New York.
Tată deja are locuri pentru VIP, dar nu asta e partea cea mai bună.
Nici nu credem că va fi.
Va fi o petrecere acasă la Stu
pentru prietenii apropiaţi ai grupului Sidarthur.
Aşa am auzit.
Ia ghici cine are o invitaţie.
Se întâmplă că eu şi Ella avem.
- Nu zău ? - Da, zău !
Cum ai reuşit ?
Ca şi tine. Prin conexiunile părinţilor.
Ce conexiuni ai tu în afară de telefon ?
Câştigătoare !
Iar eu.
Învinsă !
Jocul nu s-a terminat încă.
Runda 2.
De fapt, mama are relaţii.
Marsh Warner a cumpărat ceva de la ea, vara trecută.
Şi Marshie, cum îi zic eu, e managerul lor.
Ştiu cine e.
Şi-a amintit că-mi plac şi ne-a invitat.
Maică-ta e o olariţă pe cinste.
Învingătoare !
Eu, Lola Steppe.
Aminteşte-ţi numele ăsta.
Învinsă.
Minunat !
De ce i-ai spus Carlei că am fost invitate la petrecere ?
Ai fi făcut exact acelaşi lucru în locul meu.
N-aş fi minţit.
M-aş fi gândit înainte să vorbesc.
Nu mă imaginez în locul tău.
Carla Santini mă îmbolnăveşte.
Să nu mia spui asta.
Două din bonele ei au fost instituţionalizate.
Nu te îngrijora.
Îi dai exact ce vrea
ca să-şi bată joc de tine şi să mă umilească pe mine,
pentru tot restul vieţilor noastre.
Cred că depinde, nu ?
Depinde de ce ?
Dacă mergem.
La concert ?
În New York ?
Şi la petrecere.
N-am fost invitate.
Nu trebuie să fi invitată la o petrecere ca asta.
Există oameni în New York care nu ies
până nu pică vreo celebritate.
Mama nu m-ar lasa.
Putem s-o convingem, Ella.
Spune adevărul. Eşti bolnavă parţial ?
Ştii, trebuie să mergem.
E o chestie de mândrie.
E ceva în neregulă cu somonul ?
Nu, doar că nu prea mi-e foame.
Am o durere foarte mare.
Şi eu am o durere. Îmi iese un dinte.
Nu genul ăla de durere.
E o durere din inimă.
Sidarthur s-a destrămat.
Vor avea un ultim concert în New York.
Şi gata. S-a terminat.
Noapte bună, prinţilor.
Fie ca un cor de îngeri să vă cânte rock în somn.
Nu mai am niciun motiv să trăiesc, fără ei.
Lasă-mă să ghicesc.
Vrei să mergi la concert.
Dacă aş putea să-i văd cântând live.
Voi avea o amintire care mă va purta
prin anii lungi ce vor urma, ca un drum în Kansas.
Nu cred că concertele şi copii
sunt ceva bun împreună.
Cum de mă poţi trata aşa ?
Am fost prima ta născută.
Te aplecai asupra pătuţului să vezi dacă mai respir.
Asta pentru că vroiam să te ţin în viaţă.
Nu s-ar fi oprit nici pentru cea mai mică secundă,
să-mi ia în considerare speranţele şi visele mele.
Ce-a zis mama Ellei ?
Nici nu i-a cerut voie.
A zis că mama ei ar mânca unghii false de 10 dolari,
dacă i-ar spune.
Păi cred că asta e.
Nu, nu prea sunt genul de persoană "ce-o fi o fi".
Corect.
Îmi place lănţişorul tău.
Mersi.
Îl am de la 6 ani.
E practic, o antichitate.
Îmi plac cizmele tale.
Mersi.
Îmi place zâmbetul tău.
Cina, Mary, acum.
Sunt în grevă foamei ca Gandhi,
determinat la măsuri disperate
de insensibilitatea guvernului britanic.
Nicio bucăţică nu va trece de buzele mele,
până nu vei spune că mă pot duce la Sidarthur.
Ai 2 minute să te aşezi la masă
sau insensibilitatea guvernului britanic
va scoate uşa din balamale
şi te va târî până aici.
Alo ?
Intră, dacă trebuie.
Da.
Treaba e că regina dramei e Gandhi de 2 zile.
- O duc eu. - Bine. O să încerc.
Tatăl tău vrea să ştie dacă poate să te ducă la concert.
Bună, tată.
Mersi pentru invitaţie, dar nu m-aş putea duce cu tatăl meu.
Aş muri de ruşine.
Bine. În regulă.
- Te iubesc. - Şi eu te iubesc.
Pa.
Alo ? Da.
Bine.
Voi încerca.
Ce zici de asta ?
Tata te lasă la concert şi te ia după.
Adică ca pe un copilaş la grădiniţă ?
Nu există sfârşit umilirii la
care mă supui, mamă ?
O umilim.
Da. Bine.
Pa.
În regulă, diseară mănânci.
Va muri Mary ?
Nu va muri.
Dar miroase a mort aici.
Ce-i cu mirosul ăsta ?
Bine. Asta e.
Nu mai ai alocaţie o lună,
apoi vei avea o audiere.
Aş putea folosi banii acum, mamă.
Nu îi poţi lua înapoi luna viitoare sau în septembrie ?
Nu.
E aşa de mişto.
V-am căutat peste tot pe voi două.
Ştiam că vreţi să vedeţi astea.
Tocmai mi-au sosit prin poştă.
Abia au fost tipărite.
Te rog, îmi blochezi vederea.
Voi vi le-aţi primit ?
A mea a sosit ieri,
dar sunt destul de drăguţă să nu le flutur pe aici.
De ce nu recunoşti că n-ai bilete
sau vreo invitaţie ?
Sunt sigură că vor fi destui fotografi acolo.
Poate că ar trebui să ne facem poze împreună.
Asta e o înţelegere.
Şi poţi să fi şi tu în poză, Ella.
Absolut. Voi fi acolo.
Serios ?
Cred.
Am destul pentru amândouă.
Ţi-i voi da înapoi
imediat ce-mi voi lua alocaţia.
Imediat ce voi obţine primul meu rol,
te voi lua în Europa.
Sigur avem destul ?
Oh, nu. Companie.
Uite cine e aici.
Aş sta de vorbă, dar nu vreau să stau de vorbă.
A fost aşa de rea cu Callie Stevens,
încât familia ei a trebuit să se mute în Cleveland.
Ne vedem la concert, vineri.
Asta ar fi o replică bună, dacă am merge.
Nu cred că ceva aşa neimportant, ca biletele, ar trebui să ne oprească.
Bisnitarii, Ella.
O parte a distracţiei în New York
e să te târguieşti cu bisnitarii.
Dacă mergem, ştiu că ceva va merge prost.
Voi muri şi părinţii mei vor afla.
Şi apoi, d-şoara Higgins zice,
"Şi ce-o să faci acum, dragă ?"
Bună.
Bună, mamă.
Va fi o petrecere
acasă la Carla "cea rea" Santini după spectacol.
Toţi vor fi bine îmbrăcaţi.
E noaptea mea cea mare.
Vreau să arăt perfect.
Păi, maşină s-a stricat ieri.
Mă va costa 600.
Plus că trebuie să cumpăr un nou cuptor pentru oale.
Deci, crezi că ai arăta perfect
în ceva ce deja ai ?
Sigur, voi încerca ceva.
Da.
Poţi să crezi că peste 64 de ore
vom fi aproape
de omul care a scris atâtea cântece grozave
şi încă n-am găsit ceva cu care să mă îmbrac ?
Îmi trebuia pentru concert o rochie care să mă
arate de 25 şi îndeajuns de sofisticată,
pentru a avea un parfum cu numele meu.
Trebuia să fie ceva foarte, foarte special.
Trebuia să fie strălucitor şi trebuia să mă reprezinte.
Dacă vroiam să mă remarce Stu Wolff, asta era.
La fel de bine aş putea purta asta ca să mă vadă Stu.
N-am altceva.
Voi fi roşcata demodată care nu ştie să se îmbrace.
Nu-ţi face griji Ella, voi găsi ceva de îmbrăcat.
Adică şi accesoriile sunt bune.
Mă vor ajuta.
Nu plânge.
Nu pot să mint !
Nu pot spune că voi dormi la tine, dacă n-o fac.
Nu pot merge la New York fără ca părinţii mei să ştie.
Nu o pot face.
Nu mergem fără ca ei să ştie.
Vor fi în oraş, dar nu în acelaşi loc de întâlnire.
Nu merg !
Ar trebui să facem lucruri de astea.
La 15 ani, în alte culturi, ai fi bunică.
Nimeni nu le dă voie să facă asta.
Nu e vina noastră că oamenii
care ne-au adus pe lume,
nu înţeleg că trebuie să ne luăm zborul din cuib.
Natura ne spune să plecăm.
Şi părinţii noştri sunt oameni buni.
Ne iubesc.
Da, ne iubesc, nu-i aşa ?
Chiar ne iubesc cu adevărat.
Sunt sigură că nu le-ar plăcea să ni se întâmple ceva.
Aşteaptă aici o secundă, da ?
Nu plânge. Va merge.
O să mergem şi o să fie distractiv.
Nu pot să mint !
Mamă, e ciudat cum câteodată ajung la concluziile tale.
Ella am putea folosi, cum spui tu, supravegherea unui adult.
Deci, uite planul.
Ne duci la tren în plină zi.
Părinţii Ellei vor pleca la New York.
Vor fi fericiţi să ne ia din Grand Central Station.
Ei ne vor duce la concert.
Vom sta peste noapte la hotelul lor.
Ştiu că sună sigur.
Nu pot să cred că mi-a trecut prin cap.
Bine, voi vorbi cu părinţii Ellei.
Sigur. Şi când o vei face, fă-o delicat.
- Nu ştiu nimic despre asta. - Mary !
Şi încearcă să-ţi aminteşti că suntem în suburbie.
Da, da... ştiu.
N-ar fi fost rău să mai arunci câte ceva în cuptorul cu microunde.
Vedeţi, Mary simte că trebuie să meargă la concert.
Aşa simţi şi tu, scumpo ?
Trebuie să-i vezi pe cei de la Sidarthur ?
E ultimul lor concert.
Păi, de ce nu ne-ai spus, dovlecel ?
Nu ştiam că pot.
Eu şi cu maică-ta vom merge în oraş
joi, într-un week end prelungit.
Te putem lua.
Pot sta cu noi la Hilton.
Care e lângă strada cu concertul.
Ar fi grozav.
Ca şi cum Cerul ar fi vrut asta.
D-şoară Baggoli, cineva i-a rupt tocul.
Nu !
Fetelor ! Ascultaţi !
Anunţ general.
Costumele sunt sacre.
Vă rog.
Adică, ce va purta la petrecerea lui Stu Wolff ?
Vor fi mulţi oameni faimoşi acolo.
Nu ştiu. Eu vreau să arăt beton !
Va purta ce se poartă de obicei la seratele astea.
Oh ! Lola !
Lola, te rog !
Lola ! Lola !
Dumnezeule ! Lola !
Crimă, niciodată nu mi s-a părut un mod de viaţă.
Dar o fată trebuie să facă ce trebuie să facă.
Îmi trebuia rochia Elizei.
Nu trebuie să faci asta pentru mine.
Ştiu că ai zis ca-m ifaci o favoare.
Dar asta e prea mare.
Nu te îngrijora.
Voi intra şi voi ieşi într-o secundă.
5, 6, 7, 8.
Nu eram ne-profesionista,
dar cum să mă concentrez când Sam îşi risca viaţa pentru mine ?
Când în 10 ore voi fi în faţa lui Stu Wolff ?
Aşteaptă puţin. Nu, nu.
În regulă, toată lumea. E deajuns.
Scuză-mă, te rog !
Îmi pare rău.
Poate că eşti aşa împrăştiată
din cauză că eşti emoţionată de concert.
Nu, sunt obişnuită cu lucrurile astea.
Lola şi Carla, aveţi de vorbit ?
Premiera e într-o săptămână.
Credeam că putem avea o
repetiţie decentă până acum.
În regulă.
Ceea ce trebuie să facem acum e să inspirăm.
Inspiraţi adânc şi încercaţi să vă relaxaţi.
Şi încă odată.
Scuturaţi-vă...
Scuturaţi-vă în continuare şi relaxaţi-vă.
Mă duc să iau ceva ce îmi trebuie clasa de dramă.
Nu, d-şoară Baggoli, vă aduc eu.
E în regulă, Lola.
Ceea ce îmi trebuie e să mă închid în clasa aia.
Dar la pagina 42
e unde vreau să arăt sfioasă.
Lola, dă-te din drum !
Nu ne putem întoarce înapoi pe scenă ?
D-şoară Baggoli, vă rog.
Te rog, dă-te.
Lola, vrei să te dai din drum ?
E ciudat.
De ce nu e încuiat ?
Dumnezeule !
Dar mereu încui uşa.
Probabil că nu ai încuiat-o. Avem o broască la fel acasă.
Câteodată merge, câteodată, nu.
Niciodată nu ştii ce se întâmplă.
Bine, se pare că nu lipseşte nimic.
De ce ar lipsi ceva de aici ?
Păi, n-am idee.
Vroiam să vorbim despre replicile mele.
Nu le ştiu aşa bine.
Nu-ţi ştii replicile ?
Acum nici nu vreau să discut despre asta.
Nu, chiar n-am să discut asta acum.
Lola, mă enervezi.
Păi vreau să-ţi arăt ceva pe scenă.
Ştii ce cred eu ?
Cred că ai lucrat din greu,
foarte din greu
şi ar trebui
să îţi iei un week end să te relaxezi.
N-am fost mai relaxată niciodată.
Nu e niciun motiv pentru care să nu încerc.
Cred că ar trebui.
Doamne, am fost aşa de speriată.
Tocmai eram pe cale să înhaţ rochia, când d-şoara Baggoli a intrat.
Mersi pentru încercare.
Pentru încercare ?
Ia uită-te sub capotă.
Glumeşti ?
Da.
Grăbeşte-te, nu vreau să pierd trenul.
Aşteaptă-mă.
Nu pot să cred !
Nu pot să cred că i-ai furat rochia Elizei.
N-am furat-o ! Am împrumutat-o !
Ai împrumutat-o ?
Adică ai fi cerut-o, dacă se putea ?
Păi, nu prea... Adică, Sam...
L-ai pus pe Sam s-o fure ?
S-o împrumute. Sam a împrumutat-o !
Va fi la locul ei luni dimineaţa.
Eu renunţ.
Nu pot să trec prin asta.
Ella, nu da înapoi acum.
Te rog, lasă-mă să am o noapte de bucurie pură,
dacă îmi voi petrece restul tinereţii după gratii.
Ar fi bine să fie cel mai bun concert.
Aşa va fi.
Nu vreau să mă apropii de vreun bişniţar.
Ţine tu banii, bine ?
Bine.
Arăţi minunat !
Şi tu, Lola.
Mersi.
Da, arăţi.
Amândouă.
Hotelul e la câteva blocuri de sală.
Ştiu. Îmi cunosc New Yorkul.
Vom fi înapoi la hotel la 12:00.
V-aţi luat biletele şi banii ?
Avem banii.
Vom cumpăra biletele.
Mersi.
Vă lăsăm acolo.
Vă asigur că totul va fi bine.
E doar un concert liniştit.
Ella, capul sus. Înainte marş.
- Pregăteşte-te pentru rock 'n' roll. - Fetelor, vă rog.
- Avem biletele la uşă. - Bine.
Uită-te după cineva care vinde bilete.
N-au o tarabă sau ceva aşa ?
Nu. Sunt oameni obişnuiţi care fac bisnita.
Fi atentă. Trebuie să fi fermă cu oamenii ăştia.
Trebuie să te tocmeşti.
Cât ?
165 lângă orchestră. Nu găseşti mai ieftin.
Le luăm.
Şi nu mai rămânem cu mare lucru.
Când o să-l vezi pe Stu Wolff, n-o să mai ai nevoie de nimic.
Sunt în geanta ta de farduri.
Corect.
Ce e în neregulă ?
Ella, nu-s aici..
Geanta mea de farduri nu-i aici.
Ar trebui să fie !
Trebuie să fie !
Când ai văzut-o ultima oară ?
În tren.
Am lăsat-o pe chiuvetă.
Nu.
Poate că e karma.
Tot ce trebuie să facem e să mergem cu un grup mare de oameni.
Ce ? Adică să ne strecurăm înăuntru ?
Poate că să ne strecurăm ar fi sub demnitatea noastră,
dar nu-mi vine alt cuvânt pentru ceea ce vom face.
Nu m-am strecurat niciodată.
Nu o pot face.
Sunt speriată că sunt aici.
Scena sperie. Îţi va trece.
E o mică şmecherie, aşa că urmează-mă, bine ?
Mă întreb ce cântec vor cânta.
Sper să cânte "Love Loser."
Sunt aşa emoţionată !
Mă simt de parcă aşteptam asta din totdeauna.
Doar un minut !
Pot să mă mai uit la biletul tău ?
Corect. Biletul meu. Desigur.
Ştii, nu-i aici.
Probabil că mi-a căzut.
N-ai bilet, canci concert !
Vreau să vorbesc cu şeful tău.
Da ? Vezi că e afară.
Vino la uşă.
Bine. Du-te să-l vezi pe Stu.
Du-te să-l vezi pe Stu.
Bine. Stai aici.
Nu te mişca. Intru.
Trebuie să fiu cu verişoara mea.
Are o boală rară
care te face să nu mai respiri şi mori.
Nu poate fi lăsată singură.
E singură. Aia care se strâmbă şi nu respiră.
Trebuie să stau cu ea tot timpul.
Bine.
Bun plan.
Poate că ar trebui să mergem la hotel.
Ce ? Şi să pierdem concertul ?
Da, nu cred.
De fapt, acum nu suntem la concert.
Suntem aproape.
Stu Wolff e la câţiva metri de noi.
Şi va fi cu noi la petrecerea de după.
Sitemul tău de convingere, mă uimeşte.
Ella, unde pleci ?
Nu mă părăsi !
Întoarce-te ! Ella !
Ella, ce faci ?
Mă întorc la hotel.
Renunţi, pur şi simplu ?
Ce-ar fi dacă toţi ar renunţa Ella ?
N-ar mai fi America, electricitatea, TiVo.
Toţi trebuie să vedem spectacolele la ora lor programată.
N-am mai vedea niciodată munca lui Renee Zellweger
sau a Christinei Aguilera.
Dacă ar renunţa toţi,
am sta toţi în noroi în Europa mâncând iarbă.
N-am zis să opreşti progresul.
Am zis doar "Du-te înapoi la hotel."
Nu vrei să-i vezi faţa Carlei
când vom apărea la petrecere ?
Ba da.
Grozav ! Atunci să mergem în Soho.
Unde în Soho ?
Nici nu ştim unde locuieşte Stu.
Ba ştim. Am asta.
O poză a uşii ?
Nu e doar o uşă.
E o uşă neagră cu ferestre.
Ai puţină încredere, Ella.
Soho e sufletul artistic al New Yorkului.
E după colţ.
67 de blocuri, înseamnă "după colţ" ?
- Gata ? - Da.
Gata ?
Ne urmăreşte un bărbat.
Nu fi proastă, Ella.
Rata criminalităţii e în scădere în New York.
Haide. Să mergem.
Un bărbat cu un câine ne urmăreşte.
Bine. Stai aici. Rezolv eu asta.
Cei din New York ştiu să se descurce cu necazurile.
Fi atentă !
Hei ! Hei !
- Tată, ce faci aici ? - M-a sunat maică-ta.
Şi m-a rugat să am grijă de tine.
Era nervoasă.
Mama s-a născut nervoasă.
Deci, unde te duci ?
La o petrecere.
Nu aşa. Sunteţi ude.
Tati, nimic nu poate mă poate opri.
Îmi plac petrecerile.
Te rog, tată... dacă apari.
Stu Wolff nu va mai crede niciodată că sunt tare.
Nu poţi aştepta afară ?
Chiar afară.
Dar dacă văd ceva în neregulă, intru.
Ştii, chiar îmi plac petrecerile.
Mersi, tată.
Şi poţi fi mai discret ?
Îmi sperii prietena.
Corect.
Dar te voi veghea.
Nu ne va mai deranja.
Eşti gata să te distrezi ?
Sper.
Bine.
Merg la petrecere !
Cu Sidarthur.
Aia era maşina lui Santini.
Bună ! Lola Steppe. Ella Gerard.
Bucuroase să te vedem din nou.
Trebuie să vă văd invitaţiile.
Ciudat că întrebi.
Le-am lăsat la concert.
Numele noastre trebuie să fie pe lista.
Uite-le.
Dr. şi dna. Lawrence ?
Da.
Tata şi mama. N-au reuşit să ajungă.
Mama are o mâncărime şi tata e la operaţie.
Credeam că te cheamă Steppe.
Pot folosi telefonul ? Trebuie să-mi sun părinţii.
Aici e o reşedinţă privată, nu Grand Central Station.
Foloseşte un telefon public.
Stu, e petrecerea ta !
E petrecrea ta !
Nu-mi mai spui tu ce să fac, Steve.
Nu-ţi aminteşti ? S-a terminat !
Intră înainte să te faci de râs singur.
M-ai atins...
Da, îţi aminteşti ?
A fost de belea în toată lumea.
Ce bine că nu mai e problema noastră.
Steve ! Steve !
Te iubesc.
Aşteaptă-mă. Vreau să vorbesc cu tine.
Cu excepţia gunoiului şi a maşinii,
e ca şi cum l-am urmări pe Heathcliff prin mlaştină.
- Poate n-ar trebui. - Vrei să te linişteşti ?
M-ai bine îl pierd pe el, decât să-mi pierd viaţa.
- Unde crezi că se duce ? - Într-un loc grozav.
Asta pentru tine e grozav ?
Deja sunt speriată că sunt aici singură, Lola.
Nu suntem singure.
Suntem cu un adult.
În afara faptului că nu nu e cu noi,
nici nu e de fapt adult.
E o vedetă rock.
Dl. Wolff ?
Ce ?
Vino cu mine.
Haide. Ajută-mă să-l scot de aici.
Miroase ca o hazna.
Ella, Ella, Ella. Adică, vezi frumuseţea.
Dumnezeule ! Plânge.
Poţi să crezi ce noroc avem ?
Aproape că le aud rugându-se să nu stăm prea aproape de ei.
Să-l băgăm într-un separeu, înainte ca cineva să-l miroasă.
Toţi vor ceva de la mine.
Voi credeţi că sunt un tip obişnuit.
Nu sunt un tip obişnuit.
Credeţi că ştie cineva cine sunt cu adevărat ?
Nici eu nu mai ştiu cine sunt.
După ce o să băgăm nişte cafea în el,
va deveni omul adevărului, al pasiunii
şi al curajului, aşa cum îl ştim.
Deci, ce va fi ?
Crezi că am vreun prieten adevărat ?
Vrem doar cafea.
Eu nu.
Vreau un hamburger de lux, bine făcut
şi cu ceapă.
Puteţi să-i daţi doar cafea.
Nu e pregătit să mănânce chiar acum.
Vreau un hamburger de lux.
E aşa de greu ?
Voi două, mai bine l-aţi ţine în linie.
Şefului nu-i plac prostiile.
Voi ce vreţi ?
Autografe ? Bani ?
Un contract de înregistrare ?
Fetelor, vreţi ceva de la mine ?
Ăsta e poetul care ţi-a luminat zilele întunecate ?
Nu ţi-am spus că e un suflet torturat ?
Stu, ai ceva bani la tine ?
Noi i-am lăsat pe ai noştri în tren.
Ştiam că vreţi bani.
Uite.
Nimic.
Astea nu-s inele de ceapă.
Poţi crede asta ?
Bem cafeaua cu Stu Wolff.
Am atâtea să te întreb despre munca ta.
E imposibil să vorbeşti cu cineva care
a băut atât.
Nu înţelegi sufletul de artist.
A băut mult pentru pentru a-şi amorţi sentimentele.
Toate geniile o fac, Ella.
Vreau inele de ceapă.
Asta e o gogoaşă !
Vreau inele de ceapă.
Acum !
Ce e rău cu servirea, aici ?
Suntem împreună ?
Tu cine eşti ?
Soarta ne-a pus împreună.
- Ea e Ella. - Ella care ?
Ella Gerard.
58 Birch Hollow Road, Dellwood, New Jersey.
201 -555-0199.
Părinţii mei stau la Hilton, în New York.
N-aş vrea să-i îngrijorez prin încarcerarea mea.
E ziua mamei mele.
I-am cumpărat o carpetă.
Linişte, dle. Wolff.
Tu ?
Lola Steppe.
Tatăl meu se numeşte Calum Steppe.
Adresa e: 512, strada Bleecker.
212-555-0125.
În regulă. Toţi trei
luaţi loc acolo până dau nişte telefoane.
Ce e în neregulă cu tine ?
De ce ai minţit ?
Vor afla că tatăl tău e mort.
Ce se întâmplă ?
- Cine sunteţi voi două ? - Ce e în neregulă cu tine ?
Nu ţi-e teamă de ce vor zice părinţii noştri ?
Renunţ la ce va aduce viaţa,
dar de ce ai dat o adresă falsă ?
Ştii Ella, cred că adevăratul tău suflet şi spirit
în sfârşit începe să iasă la iveală.
De ce ai minţit ?
N-am minţit.
Tatăl meu locuieşte pe strada Bleecker.
Are un apartament cu chiria controlată şi un câine numit Negus.
Mi-ai zis că a murit în accident de motocicletă.
Păi, am exagerat puţin.
Puţin ?
Exagerând puţin aş spune că eşti o mincinoasă.
Să spui că tatăl tău e mort şi să nu fie,
e o minciună dincolo de înţelegere.
Putem vorbi despre asta mai târziu ?
Ar trebui să-i spunem lui Stu ce s-a întâmplat, mai întâi.
Ar trebui să-mi spui mie ce s-a întâmplat.
De ce mi-ai zis că tatăl tău e mort ?
A murit ?
Când ?
Am avut un motiv.
Şi care ar fi ăla ?
Adevărul ?
Nu, o minciună.
Sigur că adevărul !
Îţi aminteşti ce e asta, nu ?
Am fost la cină ?
Am o imagine cu Crăciunul.
Lasă-mă un moment. Voi fi fericită să explic.
Acum vorbesc cu ea.
În regulă. Îţi spun adevărul.
Am minţit pentru că vroiam să par mai interesantă.
Mai interesantă ?
Suntem la 1,000 de mile depărtare de casă, într-o secţie de Poliţie în New York,
cu o vedetă rock, astepatnd să apară tatăl tău cel mort.
Vroiai să fi mai interesantă ? Mai interesantă decât atât ?
Nu înţelegi.
Eram într-un oraş nou şi într-o şcoală nouă.
Înţeleg.
Şi am minţit pentru mama.
Trebuia să o protejez împotriva suburbiei.
Părinţilor tăi nu le-ar fi plăcut.
Aşa că ţi-ai omorât tatăl ?
Ella !
Aş aprecia dacă n-ai mai vorbi.
Ella, haide.
Ce se întâmplă ?
Arestaţi-l pe omul ăla !
Ne-a urmărit.
Ella, tată. Tată, Ella.
Bună. Sunt Calum Steppe, tatăl ei.
Ce s-a întâmplat ?
Asta am întrebat şi eu.
Cum noaptea devenea mai întunecată,
pe străzile de lângă secţiei,
ne-am adunat pe lângă sergent
şi am spus povestea noastră.
Eram disperate să ajungem la concertul lui,
pentru că-l consider cel mai bun poet de după Shakespeare.
Ne-am pierdut banii şi nu am avut cu ce plăti un bişniţar.
Apoi am încercat să intrăm la petrecere,
decât să ne vedem visele spulberate.
Când a fost dat afară de la petrecere,
l-am urmărit să fim sigure că nu păţeşte ceva.
Am reveniri de memorie.
Am leşinat în gunoi.
Cred că ele m-au ajutat.
Ştiu că ar trebui să fiu furios, dar e prea târziu pentru furie.
Sunt recunoscător că nu s-a întâmplat ceva mai rău.
Arată ca şi câinele din "Anul Câinelui."
El este câinele din "Anul câinelui."
El este câinele din "Anul câinelui" ?
Nepoata mea iubeşte cărţile alea.
- Eşti faimos ! - Nu la fel ca tine.
Molly nu ne va crede că te-am întâlnit.
Negus, corect ?
Şi Calum Steppe, corect ?
Corect.
V-am verificat povestea. Sunteţi libere.
Scuzaţi-mă, dl. Wolff ?
Ne poţi da un autograf ?
Da, sigur.
Sigur.
Pentru sergentul Rose.
Stu Wolff.
Acum că am rezolvat asta,
vrea cineva să meargă cu mine la petrecere ?
Eu aş vrea.
Nu poţi sta supărată pe mine pentru totdeauna.
Te rog, iartă-mă.
Nu sunt pregătită să te iert.
Asta e petrecerea secolului.
Vrei să vii ?
N-am chef de petrecere.
Uite, îmi pare rău.
Chiar îmi pare rău.
Zici asta doar ca să-ţi salvezi seara.
Nu.
Sincer, nu ştiu ce m-aş fi făcut fără tine.
Ce se întâmplă ? De ce sunteţi încă aici ?
Nu prea am vrea să intrăm.
Bine, atunci.
Să vă duc înapoi la hotel.
Poate ar trebui să intrăm puţin.
Bună !
Iată-te ! În regulă.
Ce ziceţi să vă dau nişte haine uscate.
O să trimit rochiile curăţate tatălui tău,
care apropo, e strălucitor.
Cred că el şi cu mine o să fim prieteni.
Da, i-am cumpărat toate cărţile.
La etaj.
N-o văd. Tu ?
Nu.
Poţi crede asta ?
Suntem în hainele lui.
Şi în dormitorul lui.
Haide, Ella. Celebrează cu mine.
Vreau ca totul să fie în ordine între noi.
Şi eu vreau.
Va trebui să promiţi că nu mă vei mai minţi niciodată.
Promit !
Jur, Ella.
Promiţi ?
Da.
Bine.
Bine, atunci.
Haide, suntem în camera lui.
Ce vrei să faci ?
Nu ştiu.
Carla !
Hei, Carla !
Te-am căutat.
I-ai văzut faţa ?
Arată foarte furioasă.
Ştiu privirea aia.
Ştii, viaţa poate fi frumoasă.
Dumnezeule !
Salvatoarele mele.
Dumnezeule !
E Steve.
- E Steve ! - Stai aşa.
Stu, ştiu că eşti foarte ocupat.
Mă întrebam dacă pot vorbi cu tine.
De ce nu. Eşti invitata mea.
Nu pot să cred că te-am întâlnit.
Adică nu pot crede c a stau cu omul
care a scris toate cântecele care mi-au făcut sufletul să se înalţe.
La ce te gândeai când ai scris
"în spatele uşilor, oamenii aşteaptă să strălucească" ?
Habar n-am.
Dar ai scris-o !
Viaţa e un pic în ceaţă, un pic udă.
Pentru mine a însemnat ceva.
Şi sunt sigură că şi pentru alte milioane de fete,
dar în special pentru mine.
Sunt fericit să îndatorez o fană.
Nu. Nu sunt doar o fană.
Adică, sunt la picioarele tale, metaforic.
Şi când ascult "Mereu dimineaţă, ".
Purtam o jachetă gri pentru că tu aveai una pe CD.
Purati gri pentru că e ambiguu.
Am dreptate ?
Nu.
Eu am dreptate.
Pari dezamăgită.
Păi, sunt.
Din cauza mea.
Da.
Adică, încă cred că eşti
cel mai bun lucru de la Shakespeare încoace.
E aşa de rău.
N-am să mai pot discuta poezie cu tine.
De ce ?
Pentru ca, dle. Wolff, eşti un beţiv.
Sper să fie la fel de uşor de pus la loc, la fel cum a fost de luat.
Ia ghici !
Am fost pedepsită.
Şi eu. Sunt mândră de tine.
Asta e ziua pe care o aşteptam,
de la prima mea tabără de vară, când Carla a spus copiilor
că dacă se vor juca cu mine, vor muri.
Zâmbeşte.
Blufează !
Trebuie să mă duc în clasă.
Să-mi spui cum merge.
Haide. S-o privim cum se îneacă.
Da.
Da, asta. Uită-te la asta.
Hei, Carla.
Te-ai distrat ?
Păi, dacă n-ar fi fost marele pretendent.
Vreţi să auziţi cum a fost la petrecere ?
De ce am vrea să auzim ce ai de spus ?
Ella şi cu mine am fost acolo.
Ai auzit asta ? A zis că a fost acolo.
Minciuna n-o să te ajute.
Toată lumea ştie deja că n-aţi fost acolo.
Nu te preface că nu ne-ai văzut acolo.
Ştiu că ne-ai văzut.
S-a întâmplat ca Ella şi cu mine să intrăm
băgate chiar de Stu Wolff
după ce practic i-am salvat viaţa.
Spune-i, Ella.
Nu trebuie să dovedesc nimic şi nici tu.
Ella, nu e timp pentru noua ta personalitate.
Poate vrei să vezi nişte poze de la petrecere, Lola.
Ştiu cât îl iubeşti tu pe Stu Wolff
şi am nişte poze mişto cu el.
Am petrecut toată noaptea cu Stu.
În noaptea celei mai mari petreceri, el a venit să stea cu voi.
N-o să scapi uşor cu asta.
Am fost la petrecere. Tatăl meu a fost acolo.
El şi cu Stu vor fi împreună.
Care tată ?
Tu nu ai tată.
Ai zis că a murit înainte să te muţi aici.
Adică, ce faci ?
Ai inventat toate astea ?
Crezi că dacă nu suntem din New York suntem tâmpite ?
Ne-ai văzut acolo.
Nu, mincinoaso !
Ştii că asta eşti. O mincinoasă !
Nici nu te cheamă Lola, Mary.
Ella are dreptate.
Nu trebuie să vă dovedesc nimic.
Ştii că am fost acolo.
Oh, nu ! Plânge.
Uită-te la copil !
N-ai dreptul să notezi ce spun...
Astea sunt...
Îmi apre rău, d-şoară Baggoli, nu pot continua.
Trebuie să spun ceva.
Repede, Lola. Repede.
Am de făcut o confesiune.
Am împrumutat în week end rochia Elizei.
Îmi pare rău, dar nu am avut altă şansă.
Altă şansă ?
De ce ?
Trebuia s-o port la petrecerea celor de la Sidarthur.
Când o să renunţi, Mary ?
Nu, n-ai făcut-o.
Nu puteai lua rochia aia,
pentru că ţin clasa aia încuiată.
Se poate, d-şoară Baggoli. Se poate.
Unde e acum ?
E la locul ei. În siguranţă.
Arată la fel, dar într-un fel diferită.
O puteţi crede ?
Adică, mai înhaţi ia rochia,
apoi o pune la loc.
Apoi merge la o petrecere unde n-o vede nimeni...
Are dreptate ! Rochia e udă.
Stu Wolff mi-a dat ceva să mă schimb.
A zis că e important să mă simt confortabilă.
Pentru că în noaptea concertului de adio...
Stu Wolff n-avea altceva mai bun de făcut
decât să-i dea haine uscate lui Mary Steppe.
Fetelor, vă rog !
A trimis-o înapoi într-o limuzină ca şi scena.
O rochie într-o limuzină.
Îţi poţi imagina ?
E deasemenea un mare fan al tatălui meu şi al câinelui lui.
Apoi, câinele i-a dat un autograf, nu ?
Dar am luat rochia.
Vezi, Stu Wolff mi-a dat asta.
E un tricou din turneul lor. De unde să-l am din altă parte ?
Dintr-un magazin de gunoaie de unde te îmbraci de obicei.
Ăsta e şerveţelul cu care i-am şters lacrimile.
Poate ar trebui să-l trimitem pentru analiză ADNului.
Mi-am uitat şi lănţişorul acasă la el.
I-a spus tatei că-l va trimite cu Fed-Ex înapoi.
O rochie mergând într-o limuzină.
Cred că asta e bună.
Altfel trebuia să ia un taxi.
Eşti amuzantă, Lola. Ai putea fi comediană.
Dar ne putem întoarce la treabă ?
Mai avem atâtea de făcut până miercuri seară.
Mă crezi, nu ?
Carla e cea care minte.
Am lucrat din greu la producţia asta, Lola.
Şi n-am să te las s-o ruinezi.
Destul până acum.
Ţi-a ajuns ?
Ţi-a ajuns, în sfârşit ?
Poate că nu poţi câştiga
împotriva Carlei Santini, pe lumea asta.
Nu m-am simţit niciodată atât de neapărată.
Mai mult mă simţeam un porumbel decât un flamingo.
Mary ? Ella e aici.
Dă-i drumu'.
Vreau să vorbesc cu tine.
Nu mă simt prea bine.
Lasă prostiile.
Ştiu ce faci.
Ce s-a întâmplat cu cea mai politicoasă fată din New Jersey ?
Ce mai contează ? Noi ştim că am fost la petrecere.
Ştim cu cine ne-am întâlnit şi ce-am făcut.
Ridică-te !
Nu pot !
Doar că nu pot !
A văzut-o cineva pe Lola Steppe ?
A văzut-o cineva pe Lola Steppe ? Lola ?
Ştii, chiar mi-e rău.
Adică, întreab-o pe mama.
Nu înghit asta.
Vrei să ieşi din piesă.
Uite-mă aici bolnavă; Asta se poate face pneumonie,
asta va fi patul meu de moarte şi tu eşti acuzatoare.
Nu poţi face asta, Lola.
Toţi depindem de tine.
Cum rămâne cu părinţii tăi şi cu Sam ?
Sam n-a mai făcut niciodată nimic în şcoală.
A făcut-o pentru tine.
Lola !
Lola Steppe, Eliza mea.
Daţi-vă din drum.
O oră până se ridică cortina.
Cum rămâne cu mine ?
Trăiam mizerabil, până să vi tu în Dellwood.
Credeam că viaţa fiecăruia e ca a mea.
Făcând ce trebuie să faci,
când trebuia s-o faci.
Niciodată întrebând ceva.
Tot ce speram când voi creşte mare,
era o viaţă ca a părinţilor mei.
Şi apoi te-am întâlnit.
Mi-ai dat curaj, Lola.
Din cauza ta sunt mult mai curajoasă.
Nu mă atinge !
Eşti o prefăcută !
Ceea ce nu poate face Carla
e că tu eşti Eliza Doolittle.
Acum i-o dai pe tava.
Mary, am vorbit cu tatăl tău.
S-o sun pe d-şoara Baggoli ?
Nu.
Am avut o vindecare miraculoasă.
Trebuie să fiu sigură.
Eşti pregătită pentru asta ?
Pregătită ? D-şoara Baggoli, am fost născută să o joc pe Eliza.
Ia-ţi costumul de deschidere.
Fă-i praf !
Chiar mă uimeşte că obţin tot ceea ce vreau.
Scoate-ţi rochia mea !
- Acum eu sunt Eliza. - Scoate-ţi rochia mea !
- Bucură-te de spectacol. - Mersi. Aşa voi face.
Şi lasă-mi primul meu costum !
5 minute până la ridicarea cortinei.
5 minute.
Scoate-ţi rochia mea.
Nu !
Scoate-ţi rochia !
- Nu ! - Scoate-ţi rochia !
Scuze, d-şoară Baggoli.
Mă bucur să te văd.
Vrei îngheţată ?
Hei.
O să fi grozavă.
Sunt speriată. Recunosc.
Dar sunt şi emoţionată.
Nu-ţi fie teamă.
Vei fi minunată, Lola.
Mi-ai spus Lola.
Eşti Lola.
Baftă !
Apăsaţi tastele, copii.
N-ai niciun drept să scrii ce spun eu.
Astea sunt cuvintele mele personale.
Nu poţi să vorbeşti.
Să vedem dacă poţi să mergi.
Au acceptat toate astea din cauza mea.
Din cauza ta ?
Şi eu am fost acolo.
Am muncit din greu să te fac să arăţi bine.
Ce vei face acum, dragă ?
Voi fi profesoară,
pentru că e cel mai merituos lucru,
pe care să şi-l dorească cineva.
Bravo !
Stu Wolff ?
Nu pot să cred.
Tata te-a invitat ?
Nu.
Pot intra ?
Da !
Da, desigur.
Nu pot să cred. E o nebunie.
Tatăl Lolei a zis că ar trebui să fie aici.
Ai venit la mine acasă s-o cauţi pe Lola ?
Ştii ce ? De ce nu stai aici ?
Tu rămâi şi eu mă voi duce s-o aduc.
Mă duc să mă duc.
Tu rămâi.
Deci, nu pot să intru ?
Uite cine a venit să mă vadă.
Hei, băieţi.
Uite cine e aici.
E Stu Wolff ?
Uite cine a venit la mine acasă.
Hei, Ella. Vroiam doar să spun...
Lola !
Ai uitat asta la mine acasă.
Mi-am închipuit momentul ăsta în cel mai nebunesc vis al meu.
Cred că dacă nu visezi nebuneşte,
oameni că Stu Wolff nu-ţi aduc bijuteriile personale.
Haide. E doar o mână.
Mersi că ai văzut.
Şi ce-ai mai făcut ?
Sunt treaz.
Sunt în recuperare.
Iar.
Cineva drag mie mi-a zis că-s beţiv şi nu mi-a plăcut.
Era cam sever.
Dar m-a trezit.
Deci, curând vom vorbi despre muzică ta.
Spune doar când.
Pot să spun când ?
Cu un motiv.
Ai vrea să dansăm ?
Absolut.
Şi visele sunt importante.
Într-o zi, când nu eşti atent, te vor găsi.
Şi apoi e Sam.
Era de mult aici,
dar când mi-am deschis inima, m-am gândit:
Acum că mi-am început cariera, ar trebui să am un prieten.
Era prima dată când am realizat că absolutul e mai nostim decât visele.
Poţi să crezi că asta se întâmpla în New Jersey ?
Upload: ady_lupu29.