Christmas present from OpenSubtitles.org Log-in and enjoy VIP benefits until start of 2017
De ce nu vrei să admiţi adevărul, Vince ?
Într-o oră am mâncat 9 pizze şi un sanviş Erou. E un record.
Au fost 8. La ultima tavă ai lăsat două felii de pizza cu ciuperci.
- Violet ? - Au fost 6 pizze. Şi niciun Erou.
Am chemat salvarea să-ţi pompeze stomacul, acum câţiva ani.
Vorbiţi despre altceva.
Când va intra cineva pe uşa aia şi va doborî recordul,
atunci vom încheia subiectul.
Poftă bună !
- Este ultima pizza pe care o servesc. - Nu ai uitat nimic ?
Uită, Pete. Nu fac eu asta.
Asta e tradiţia. Semnează fişa.
Am primul autograf, oameni buni.
- Bravo. - Violet îşi croieşte drum spre perete.
Am adunat 20 de ani de fete care pleacă din oraş.
Peretele ăla e blestemat. Să mă baţi că nu m-aş aşeza lângă el.
Să sperăm că tu o să ai mai mult noroc decât celelalte.
Doamnelor şi domnilor.
După cum ştiţi, prietena mea cea mai bună, Violet Sanford,
a decis...
a decis să plece mâine din Amboy de sud
şi să străbată cei 68 km până la New York City.
Aşa că, aduceţi-o aici sus, fetelor.
Hai !
Haide, Vi.
Haideţi, cu toţii.
Violet, vino aici sus.
- Vino, scumpo. - Sunteţi de groază.
Ar fi frumos ca în seara asta,
în ultima ei seară cu noi în Jersey,
să ne delecteze cu o mică melodie.
- Nici nu mă gândesc. - Haide.
Ascultă aici.
Patru persoane au fost ucise aseară în New York.
Fără niciun motiv.
Poliţia nu are niciun indiciu.
- Tragic. - Tată, ce vrei să spui cu asta ?
Bănuiesc că 4 din 7 milioane nu e chiar aşa rău.
Sună mai bine "Milioane au supravieţuit aseară în New York".
Gata. Am înţeles mesajul. Mănâncă ouăle.
Sunt albuşuri de ou. Aş mânca mai degrabă cofrajul.
Vei rămâne pe dieta asta.
Fără fast-food. Fără cârnaţi.
Ţi-am luat semi-preparate dietetice. Le pun în congelator.
- Îmi lasă deja gura apă. - Vitaminele sunt pe tejghea.
- Nu iau vitamine. - Iei acum.
Am schimbat bateriile la telecomandă şi am pus ceasul la VCR...
Scuzaţi ! Nu pricep, ce se întâmplă ?
Eu sunt părintele. Tu eşti copila care pleacă să trăiască singură.
- Eu ar trebui să-ţi spun ce să faci. - Bun.
- Ce să fac ? - Simplu. Nu te duce.
Ţi-am luat săpunul preferat, lrish Spring. Dar te rog,
- să nu speli rufele. - Să nu speli rufele.
Le spăl eu duminica, când vin acasă.
Asta e interesant. Zice că balustradele de la metrou
eventual pot duce la o epidemie de ciumă.
Tată...
Tu ai spus că pot să fac orice îmi doresc.
N-am zis niciodată "compozitor în New York".
Ai spus orice şi te-am crezut, aşa că...
Nu plec din casa asta fără binecuvântarea ta.
E Gloria. Deci cum rămâne ?
Am văzut cât de greu a fost pentru mama ta, atunci când nu a reuşit.
Dar dacă ar fi aici, mi-ar zice să tac,
să-ţi urez succes şi să te îmbrăţişez.
N-am să te îmbrăţişez şi n-am să-ţi urez succes,
dar o să-mi ţin gura, o să rămân aici cu cafeaua mea şi voi pretinde că sunt nebun.
Astea sunt ultimele.
- Poţi să le duci ? - Mă descurc.
Stai. În regulă.
- Asta e tot. - Să pornim la drum.
Succes.
Vezi ? Am spus-o.
- Te iubesc. - Ţi-am pus un spray cu piper în geantă.
Chiar dacă nu eşti sigură, foloseşte-l.
Nu eşti singur, domnule Sanford.
Ştii, noi doi ar trebui să luăm cina împreună.
Încui uşile.
Bun. Asta e.
Ce părere ai ?
M-am gândit eu că o să-ţi prindă bine.
- Ce faci ? - Am economisit bani în caz de urgenţă.
Scumpo, după cum arată casa asta, aş zice că ăsta e cazul de urgenţă.
Nu am de gând să-i iau.
Cum vrei.
Îţi îngheţ veniturile.
Îţi mulţumesc pentru tot. Te sun.
Ce se întâmplă ?
Nimic, doar chestia că noi două am avut întotdeauna ceva în comun.
Despre ce vorbeşti ?
Am zis că nu ne vom pierde virginitatea înainte de căsătorie şi nu s-a întâmplat.
Apoi am zis că mergem la liceu sau la industrial,
sau la şcoala de igienă dentară.
Dar nu am făcut nici asta.
Nu ne-am ţinut niciodată de cuvânt.
Şi cred că asta ne face atât de speciale.
Şi de asta plângi tu ?
Cu mult timp în urmă mi-ai zis că voiai să te muţi la New York.
Toţi credeau că vei rămâne în Jersey şi că te vei mărita, cum fac eu şi Danny.
Şi uită-te la tine.
Dar nu contează, ai făcut-o şi sunt foarte mândră de tine.
Dă mai încet. Auzi ce spun ?
Linişte ! Nu e cinstit.
Bună. Sunt Violet Sanford. M-am mutat recent în New York.
Te-aş ruga dacă vrei să dai caseta mea unui artist.
Ce drăguţ !
Dă-mi voie să-ţi spun despre mine. Mă numesc Wendy.
La 21 de ani am venit la New York să dansez, dar mi-am rupt un deget.
Apoi m-a impregnat un actor, care m-a abandonat pentru Corpul de Pace.
De 16 ani îmi cresc singură fata.
Iar acum două săptămâni fata îmi spune că e bisexuală
şi că mă urăşte mai mult decât pe oricine pe planeta asta.
Aşa că, te rog să-mi spui cum te pot ajuta eu,
fiindcă mor de nerăbdare să-ţi îndeplinesc visurile.
Casetele se iau doar de la agent, dar nu pot avea agent până nu am o înregistrare ?
Dacă o ascultăm, riscăm să iei acţiune pentru dreptul de autor sau plagiatură.
E doar o casetă mică. Ce vreau e ca cineva să-mi cânte muzica.
Bun venit în lumea muzicii.
- Legitimaţia, te rog. - Sigur.
- Ce vrei să serveşti ? - Să te întreb ceva.
Compun muzică. E cineva aici cu care să pot discuta despre asta ?
De 12 ani mă chinui ca saxofonist.
- Ce vrei să serveşti de la bar ? - Pepsi şi nişte biscuiţi.
Ce mai faci ?
Iartă-mă. Cine e tipul acela ?
Acela este domnul O'Donnell.
E managerul sau cine e ?
E managerul muzical. El e responsabil să găsească trupe şi...
cu lansarea de noi talente.
Unde dracu umbli ? Am 15 comenzi de pregătit şi nu e nimeni la grătar.
Asta e tot, Walt ?
Dă-mi zece minute şi rezolv totul.
Du-te şi te odihneşte. Relaxează-te.
Eşti obosit. Vorbim mâine de sporul de salariu.
Tu crezi că asta e Australia ? Nu primeşti niciun spor şi te concediez.
Scuzaţi. Domnul O'Donnell ?
Mă numesc Violet Sanford. Compun muzică şi aş vrea să-ţi dau asta.
Ştiu că, profesional, nu aşa se prezintă o casetă,
- dar asta e ceva nou pentru mine. - Şi pentru mine e ceva nou.
M-am gândit că în calitate de manager al clubului, cunoşti toate trupele din est.
Manager ? Al clubului ?
- De ce nu o luaţi voi înainte. - Desigur, domnule O'Donnell.
De obicei nu fac asta, dar am o presimţire în ce te priveşte.
Deci am să iau caseta şi o să văd ce pot face.
Mulţumesc.
Nu-mi vine să cred ce uşor a fost.
Nici mie.
Vrei să mergem la o cafea sau în altă parte ?
O'Donnell, drept cine mă iei ? Servitoarea ta ?
Vrei să spui, domnul O'Donnell, dar de data asta te iert.
Ţi-am spus să-ţi iei şorţul acasă şi să îl speli.
Ai seu de vită peste tot în faţă.
Walt, ţi-am mai atras atenţia despre comportamentul tău...
- Eşti concediat. - Nu-ţi împinge norocul.
Găsesc alţi o sută de punkişti ca tine care pot să ardă un hamburger de curcan.
Punkist cu plată minimă.
Ar fi cazul să începem din nou.
Mă numesc Kevin O'Donnell şi lucrez la grătar, aici la clubul Fiji Mermaid.
M-am făcut de râs.
Tocmai voiam să-ţi spun.
Sunt aproape sigur că ţi-aş fi spus.
Vreau să ştii că nu te urmăresc acasă.
Doar merg cu tine preţ de 26 de străzi, în direcţie greşită.
- Te-am rugat să mă laşi în pace. - Am menţionat că-mi pare rău ?
Nu că ar fi numai vina mea. Tu te-ai luat de mine.
Nu-i adevărat. Pretindeam că sunt dulce şi nevinovată ca să-mi dai o şansă.
- Pot să te întreb ceva ? - Ce ?
Avem vreun motiv să mergem în cerc ? Te-ai rătăcit ?
Nu m-am rătăcit. Cineva mi-a mutat strada.
Vrei să joci un joc ?
- Pun pariu că pot să ghicesc de unde eşti. - Scot sprayul de piper.
Eşti dintr-un oraş mare. Şi nu e nici un semn de inel la buric sau în limbă.
Am să zic, Chicago.
N-am mai avut pe nimeni care să se uite juma de oră la fundul meu. Noapte bună.
Şi sper să răspunzi la fel.
Am priceput.
Cunosc o mulţime de lume în lumea muzicii.
Nu te dai bătut, nu-i aşa ?
A fost atitudinea ta dulce şi nevinovată. M-ai avut.
Noapte bună, Kevin.
Ca să fie clar, nu m-am uitat la fundul tău decât în primele 15 minute.
- William Morris. - Vreau doar să...
Vă dau legătura.
- William Morris. O clipă, vă rog. - Sunt compozitor.
William Morris. Aşteptaţi numai o clipă.
Vreau doar să las asta pentru Whitney sau Mariah.
Cu siguranţă sunt prietenele tale.
Cu siguranţă sună bine în baie, dar karaoke s-a terminat acum o juma de oră.
Deci dacă vrei să ţi se asculte muzica du-te la o seară deschisă, pe viu.
William Morris.
Vă dau legătura.
Nu primeşti nicio validare.
SEARĂ DESCHISĂ PE VIU
Pot să te ajut cu ceva ?
Da, bună. Sunt sigură că nu mai sunt locuri pentru seara asta.
Am venit doar să văd despre ce este vorba la chestia asta pe viu.
Am o fereastră în 10 minute. Doi de-ai casei s-au îmbolnăvit
aşa că am ceva spaţiu liber.
Te rog să semnezi aici şi mergi să te pregăteşti.
Dacă vrei să dai la boboci, baia este după colţ.
Acum urmează acum o tânără pe care o cheamă Violet Sanford.
Să o aplaudăm pe Violet Sanford din New Jersey.
- Apropie-te. - Bravo !
Să auzim, Violet.
- Sunt puţin nervoasă. - Şi noi suntem, scumpo.
Nu mă mai chinui, scumpo. Cântă.
Lăsaţi-o în pace.
Îmi pare rău.
E cineva aici ?
Zâmbeşte ! Arăţi de parcă ţi-a călcat cineva căţelul.
Cât costă o felie de plăcintă ?
Din fericire avem cea mai bună plăcintă cu mere din oraş.
Şi este din partea casei.
- E suficient să-ţi ţii gura. - Stai jos şi fii atentă.
Douăzeci înseamnă că e "Frumuşica".
Şi cu zece ale mele, fiindcă e "Singur acasă".
Voi trebuie să citiţi mesajul.
Plătesc cu "Salvaţi soldatul Ryan".
- Ce ? - Să deschidem şi să vedem.
Dra Jennifer din Austin zice că filmul ei preferat este...
În niciun caz ! Tu deja ai văzut asta.
- Ai trişat ! - O fată goală în cizme militare ?
E clar ca bună ziua.
- Mulţumesc. - Cizmele sunt chiar nostime.
O să-mi iau şi eu o pereche.
Stai ! Romero, dă-i drumul mai tare.
Te scoală în picioare. Dă-l mai tare.
- Aşa ! - O, nu.
- Fată, ce faci ? - Îţi aminteşti ?
Ăsta e dansul buricului, fetelor.
Le cunoşti pe fete ?
Vin aici în fiecare dimineaţă la ora asta.
- Să se relaxeze. - Stai !
- În meseria lor, au nevoie. - Sunt prostituate ?
Coyote.
Bine.
Vreţi să vedeţi ce cadou mi-a făcut Al de ziua mea ?
- Ăsta. - L-ai lăsat să te marcheze ?
- Nu e drăguţ ? - L-a lăsat să o marcheze.
Fiţi atente, fetelor. În seara asta am făcut 300 de persoană.
Eşti sigură că vrei să pleci la facultatea de drept ?
Hai să ridicăm paharul.
Pentru Zoe, ultima ei săptămână ca Coyote.
Va fi imposibil de înlocuit.
Vreau să vă spun la amândouă că nu vă voi uita niciodată.
Cine e acolo ?
- Vreau să vorbesc cu şefa. - Vino jos.
Adu şi o cutie cu tine.
- Cu ce treabă eşti aici ? - Unde vrei să pun asta ?
Depinde. Tu ce vrei ?
Am auzit că s-ar putea să cauţi o nouă...
Că s-ar putea să fie o slujbă disponibilă.
Pune-o acolo. Ia să te văd !
Nu-mi spune ! Lasă-mă să ghicesc.
Piedmont, Dakota de nord.
- Amboy de sud, New Jersey. - Acelaşi lucru.
Iei droguri ?
Doar cafea. E singurul lucru pe care mi-l permit, acum.
- Să-ţi văd braţele. - Vorbeşti serios ?
Arăt eu ca cineva care glumeşte ?
De unde ai cicatricea de pe mână ?
Cuptor. Arsură permanentă de la 4 ani de scos pizza din cuptor.
Cea mai lamentabilă poveste pe care am auzit-o !
- Acum ce vrei ? O mostră de urină ? - Prefer de sânge.
Tu eşti stăpâna ? Fiindcă de două zile am numai necazuri
şi n-am chef ca o chelneriţă, care se dă mare, să-mi irosească vremea.
Începi vineri, la 11 noaptea. E ora când începe aglomeraţia.
- Chiar îmi dai de lucru ? - Îţi dau o audiţie.
Să nu întârzii, dra Jersey.
Nu vreau să-mi împing norocul, dar poţi să-mi spui de ce mă angajezi ?
Fiindcă aici majoritatea bărbaţilor umblă cu un ţânc în pantaloni.
Un ţânc de doi ani, drept în pantalonii lui Dockers.
Bărbaţii au ţânci de doi ani în pantaloni ? Şi de asta mă angajezi ?
Tu arăţi a educatoare de grădiniţă. Copiilor le place asta.
Scuze că am întrebat.
- Legitimaţia, te rog. - Încep lucrul din seara asta.
Te rog. Ai ales o seară bună să începi.
E destul de liniştit acum, dar se va înviora.
Ce e aici, adunare bisericească sau bar ? Nu aud nimic !
- Îmi pare rău. - Nu prea cred.
Ai venit la timp ! Unde te duceai ?
- Te căutam pe tine. - Să mergem.
- Îmi place tricoul tău. - Mersi.
L-am cumpărat de la reduceri...
Bine. Părul.
Să vedem cum te mişti.
Ea e Rachel. Poţi să înveţi multe de la ea.
Tocmai i-a tăiat coama unui tip.
Curtea i-a dat ordin să ia ore de controlul mâniei
după ce l-a bătut pe un client fiindcă a apucat-o de fund.
El a dat-o în judecată, eu i-am mărit leafa. Noroc !
Nu sunt decât două reguli aici. Ce vrei ?
Două beri.
Unu: nu ieşi cu clienţii.
Doi, nu care cumva să îţi aduci iubitul la barul meu.
Din clipa asta vei poza că eşti liberă, dar nu vei fi niciodată liberă.
Încalci regulamentul, te concediez pe loc.
- Am înţeles. - Iisuse !
Toată lumea.
Linişte !
Vreau să faceţi cunoştinţă cu noua mea fată, pe care o cheamă...
Violet.
Jersey.
Jersey a fost educatoare la grădiniţă
şi măicuţă care tocmai a scăpat de la mănăstire
şi s-a săturat să fie singura virgină din New York.
Vrea cineva să-i facă cinste cu o băutură ?
- La o parte. Eu lucrez aici. - Scuze.
- Patru Margarita cu sare. - Bine.
Am tequila. N-am amestec, sare, malaxor.
- Dar Black Russian ? - Am vodcă, n-am Kahlúa.
- Vin alb. - Nu aducem niciodată.
- Deci nu aveţi decât... - Jim, Jack, Johnny Red şi José.
Toţi bărbaţii mei preferaţi. Îi combini cum vrei, atâta timp cât e în pahar mic.
Vreau o bere.
- Patru dolari. - Eu sunt Cammie, flirtul rusesc.
Violet, măicuţa din Jersey.
Ea este Rachel, jigodia din New York.
Fiecare ne avem rolul nostru, dar Rachel e cu adevărat jigodie.
Şi eu flirtez, nu glumă.
Când flirtezi nu te şi culci cu oricine.
Mereu uit de chestia asta.
O tequila şi nu uita una pentru drăguţa de tine.
Mersi, dar de când m-am îmbătat cu tequila, nu mă mai ating de ea.
Lil, fata ta cea nouă refuză să bea din băutura ta cea bună.
Nu. Îi sugeram domnului să îmi cumpere una dublă.
Aşa mai merge !
Vreau opt băuturi. 4 canadiene, 4 graniţa de sud,
un carton de 6 MGD şi un amestec dublu.
- Vrei opt băuturi de care ? - Îl servesc eu.
- Patruzeci şi şase în cap. - Lil.
Fata ta din Jersey nu prea face faţă.
Dă-mi un Scotch şi apă.
- S-a făcut. - Servim noi apă la whisky ?
Numai apă cu orz în ea.
Atenţie toată lumea ! Servim noi apă la barul ăsta ?
Drace, nu H2O !
La bar sau la spital, Jersey. Treci acolo sus.
Eu nu ştiu să dansez aşa.
Uite nişte bănuţi. Nu e rău pentru o măicuţă.
- Mă dai afară ? - Ţi-am spus că e doar o audiţie.
Îţi mulţumesc că ai venit. Acum, poţi să pleci.
Nu. Vă rog.
Înapoi.
Băieţi, înapoi.
După mine, aveţi de ales.
Începeţi lupta aici, vă trageţi câţiva pumni şi vă faceţi de râs,
sau luaţi ăştia zece dolari
şi comandaţi celor două fete drăguţe câte un rând la bar.
- Ce ziceţi ? - Să mergem la bar.
Stai aşa ! Sunt curioasă să ştiu de unde ţi-a venit ideea.
Încearcă să serveşti bere şi pizza când joacă Giants cu Cowboys în noiembrie.
Îţi mai dau o audiţie.
La colţul străzii 6th cu Hill e un magazin. Să fii acolo mâine la prânz.
O voi ruga pe stilista mea să te ia la cumpărături.
Du-te acasă până nu mă răzgândesc.
Şi, Jersey. M-ar surprinde dacă supravieţuieşti încă o noapte.
Spune-mi mai mult despre barul ăsta. Ce fel de local este ?
Nu e decât un bar.
Ce mănânci ?
Una din semi-preparatele dietetice. Orez cu legume. Delicios.
- Vezi ? Sunt bune. - Bun !
Cum merge cu compoziţia ?
Compoziţia ? Caseta a rămas la el.
Vreau caseta înapoi.
Am ştiut eu că vei veni să mă vezi.
- Fără întâlniri în bucătărie. - Nu stau.
Vreau doar să-mi iau caseta.
Te rog.
- Mersi. - Tu chiar ai compus muzica asta ?
Mi-ai ascultat caseta ?
Bineînţeles că nu. Asta ar fi o violare a vieţii private.
N-ai decât să faci mişto. Orice ai spune nu mă deranjează.
Încercam să spun că-mi place muzica ta. Aşa răspunzi mereu la complimente ?
- Trebuie să plec. - Stai.
Aş vrea să ne mai vedem. Unde lucrezi ?
- La Coyote. - Şi ce naiba e asta ?
Dacă vrei să mă mai vezi, vei găsi o cale să afli.
A fost bine ?
Iartă-mă că am întârziat. Eu şi cu Al ne-am certat.
După care ne-am împăcat.
De două ori.
Tu eşti stilista ?
Lil m-a rugat să-ţi iau ceva care să-i facă pe puşti să saliveze.
Ai încredere în mine.
Sunt total obsedată cu cumpărăturile.
Are un crac prins în fermoar.
- Cine poartă aşa ceva în public ? - De fapt, eu am o pereche în albastru.
Iartă-mă, tată, că sunt păcătoasă.
Ia mâna !
Gheaţa.
Acum, îţi place ?
Cum reuşiţi voi ? Eu nu mai pot să beau nimic.
Pe viitor când cineva îţi dă o tărie... Fac eu cinste.
Bea o bere după ea.
- Nu înţeleg. - Eu nu înghit.
Scuip tăria în sticla de bere. Nu se prind niciodată.
Încearcă şi tu.
Dar să stai cu ochii pe sticla de scuipat.
Odată, Rachel l-a servit din greşeală pe Lou cu a ei. Mare tragedie.
Cred că m-am îndrăgostit de tine.
Nu sunt lesbiană.
Am experimentat să văd cum e, dar nu e pentru mine.
- Nu la asta m-am referit. - Ce faci ?
Lil stă cu ochii pe tine. Ia-l şi tu pe tipul ăsta şi fă-te că eşti ocupată.
- Cred că ţi-ar face bine o duşcă. - O aştept pe Lil.
Asta nu e parcare. Dacă vrei să stai, trebuie să comanzi de băut.
Dă-mi un pahar cu apă.
A comandat doar apă ?
Ştii ce ai de făcut.
Test de microfon. Atenţie, tipul ăsta a cerut apă.
Servim noi apă în barul ăsta ?
Drace, nu H2O !
Nu !
E OK. Nimeni nu comandă apă în barul tău.
El poate să comande ce vrea. E inspectorul de pompieri.
Mike, îmi pare rău. Fata e nouă.
Sunt OK. Hai să ieşim afară.
Mi-a făcut plăcere să te cunosc.
Haideţi, băieţi. Să vă aud !
Eşti OK ?
- Nu pot să fac asta. - Bineînţeles că poţi.
Acum înveseleşte-te, fiindcă e un tip drăguţ la bar care întreabă de tine.
Cineva întreabă de mine ?
Zice că-l cheamă O'Donnell.
E foarte mişto.
Eşti bine, amice ?
Inspectorul de pompieri ameninţă să-mi închidă barul.
- Scap doar cu o amendă de 250 dolari. - Îmi pare tare rău...
Uite ce propun. Tu găseşti o cale să faci 250 în seara asta
şi te las să vii înapoi şi mâine.
Fantastic.
- Deci aşa e cu "dulce şi nevinovată". - Deci m-ai găsit.
Nişte tipi de la lucru mi-au spus unde să caut Coyote.
Uită-te bine, căci asta e ultima mea seară.
- Cred că o să fiu concediată. - De ce ?
Fiindcă trebuie să fac rost de 250 dolari în două ore. Este absolut imposibil.
Uite nouă dolari, cu care să porneşti.
Prietenul la nevoie se cunoaşte.
De ce te uiţi aşa la mine ?
Kevin, nu am nevoie de banii tăi.
Atenţiune !
Doamnelor, începem licitaţia de la 25 dolari.
Pentru o singură noapte,
veţi avea compania acestui armăsar pursânge, bine dresat, tânăr şi viril.
- Nu se poate ! - Nu e deloc scump.
- Ce faci ? - Ai zis că vrei să dai o mână de ajutor.
Întoarce-te, domnule. Lasă-le să te vadă bine.
- De ce-mi faci asta ? - Îmi eşti dator, domnule O'Donnell.
Întoarce-te.
Nu fă asta.
Haide. Arată-le ce poţi.
- Vrei să o faci ? - Doamnelor, ce oferiţi ?
Eu dau 20 de dolari.
Eu dau 25 dolari, aici.
Să încheiem la 35.
Treizeci şi cinci de dolari.
- Patruzeci de dolari. - Ce faci ?
- Cincizeci ? - Cincizeci.
- Şaizeci şi unu de dolari. - Eu dau 70.
- Şaptezeci şi cinci ? - Şaptezeci şi cinci.
- Optzeci. - Optzeci de dolari.
- Dă cineva 85 ? - Nouăzeci. Nouăzeci şi cinci de dolari.
O sută de dolari.
- Asta e. - Vrei să vii acasă cu mama ?
Da. Ăsta e băiatul meu.
- Scutură-l ! Scutură-l ! - 125 dolari, aici în spate.
140 dolari, aici. Haide.
Doamne fetelor, haideţi ! O sută cincizeci şi-i vedeţi o fesă.
Haideţi, fetelor ! Se poate mai bine de atât.
O sută şaptezeci şi cinci.
Bravo ! Două sute de dolari.
- Ai 250, aici. - Două sute cincizeci de dolari.
Vândut pentru 250 dolari.
Vino aici, iubito. E al tău.
Să te ia naiba.
Blonda ar fi plătit 275.
Vino cu mine.
Îmi eşti datoare vândută, acum. Uite 250 în cap.
E ora închiderii, fetelor.
- Pot să te întreb ceva ? - Ce ?
Ce înseamnă "Coyote Ugly" ?
Te-ai trezit vreodată după sex de ocazie,
când cel de lângă tine e atât de urât,
încât mai bine îţi tai mâna decât să-l trezeşti ?
- Asta e coiot urât. - Să mergem, fetelor.
De ce ai numi barul după ceva de genul ăsta ?
Fiindcă "Cheers" se dusese. Taxiurile vă aşteaptă.
Eşti bogată.
Noapte bună.
Pe fata care m-a cumpărat o cheamă Sandy Rosenfeld,
e divorţată şi are trei copii mari,
e pasionată de plimbări, câini de vânătoare şi opera italiană.
Fostul ei soţ este C.P.A. Artistul ei preferat este Van Gogh,
pentru noul an şi-a propus să slăbească 7 kg şi s-o vadă pe Barbra în concert.
Bine. Îţi sunt datoare.
Ce vrei de la mine ?
Este ora 3:30 dimineaţa. Vreau ce vrea orice bărbat.
Micul dejun.
Iau micul dejun cu tine şi suntem chit ?
Nu suntem nici pe departe chit, căci am dansat pe bar,
mi-am scos cămaşa, am tras fermoarul la pantaloni.
Hai să facem un târg. Micul dejun şi prânzul.
- Micul dejun, prânzul şi două cine. - Astea-s patru întâlniri.
Care va fi a doua relaţie ca durată pe care am avut-o.
Intră în maşină.
Nu vreau să-ţi ruinez seara, dar se pare că nu vom merge nicăieri.
Dumnezeule !
E greu de găsit parcare în New York.
Ai mâncat vreodată turcesc ? Ăsta e locul.
- Cum merge ? - Ce mai faci ?
- Cele patru, ca de obicei ? - Sigur.
- Cum merge ? - Ce mai faci ?
Poftim. Adusă cu avionul din Miami.
- Verifică marfa. - Am încredere în tine.
Bine.
Ascultă, nu ştiu în ce eşti amestecat, dar...
"The Amazing Spider-Man". Numărul 129, stare perfectă.
- Valorează o mie de dolari. - Comics !
Nu este doar comics. Este prima ediţie a lui Punisher.
Este Sfântul Graal al comics-urilor.
Tu colecţionezi comics-uri. Ce drăguţ !
Nu e drăguţ. E foarte dur şi bărbătesc.
- E puţin cam excentric. Nu ? - Eu cred că e drăguţ.
Ia spune, aşa îţi serveşti tu micul dejun, pe capota maşinii ?
Ce pot să spun ? Sunt un romantic.
Tu crezi că asta e romantic ?
S-ar putea să nu realizezi acum, dar cred că într-o zi
te vei afla pe scenă interpretând o melodie despre noaptea asta.
"Când adulmecam gunoiul în adierea vântului."
Un titlu de neuitat. Fredonează câteva măsuri.
Regret să te dezamăgesc, dar eu sunt compozitor, nu interpret.
Când ajung pe scenă, mă blochez.
Şi dacă ar fi ca viitorul lumii libere să depindă de vocea ta ?
Dacă viitorul lumii libere depinde de interpretarea mea, poate.
Nu vreau decât să stau pe întuneric
şi să ascult o stea a muzicii interpretându-mi compoziţiile.
Vreau să fiu cea care compune muzica.
Îmi amintesc prima dată când mama mi-a cântat "Bridge Over Troubled Water."
Îmi amintesc exact ce purta,
îmi amintesc exact cum mirosea părul ei şi îmi amintesc exact cum m-am simţit.
De fiecare dată când aud cântecul ăsta,
îmi amintesc exact ce purta ea
şi exact cum mirosea părul ei
şi exact cum m-am simţit.
Fiindcă marile melodii dăinuiesc veşnic.
Deci care e problema ?
Au zis că singura cale ca să-mi fie auzită muzica
e să mă duc eu şi să o interpretez.
Deci va trebui să remediem această mică problemă.
Cum ?
Există vreun loc unde poţi să cânţi în largul tău ?
- Sub duş. - Începem de acolo.
Nu-mi pasă câte ore trebuie să stăm sub duş.
Să mergem.
Înainte să mergem la duşuri, spune-mi câte ceva despre tine.
Serios ? Ce ai vrea să ştii ?
De unde eşti din Australia ?
Sunt de pretutindeni. Familia mea a tot migrat.
- Familia ta nu locuieşte în New York ? - Mereu pui atâtea întrebări ?
Şi tu mereu eviţi să răspunzi la ele ?
Cel puţin spune de unde ai luat mişcările.
Dacă ţi-aş spune, ar trebui să te ucid.
Foarte original !
Răsare soarele. O să întârziem.
Să întârziem unde ?
Este incredibil.
- Uite cât peşte ! - Pune-ţi ăsta.
- Vei avea nevoie de el. - De ce ?
Mă vei ajuta să descarc următorul container.
- Glumeşti ? - Nu e chiar aşa de rău.
- Eu o fac tot timpul. - Mai exact, câte slujbe ai tu ?
De marţi până sâmbătă, lucrez la club.
Duminica şi lunea, parchez maşini la Plaza.
Am fost şi telecomerciant. "Doriţi să veniţi la AT&T ?"
Şi preţ de şase ore de spaimă am livrat cărţi de telefon în Queens.
Nu uita de vasta experienţă în peşte.
Tipii plătesc în numerar.
Pot să plătească şi în homari. Nu-mi bag eu mâna în coşul cu peşte.
Aveam de gând să împart banii cu tine.
- 100 de dolari fiecare. - 100 de dolari ?
- De ce n-ai spus aşa ? - Mersi, Dan.
- Nu eşti gata. 50. - Stai.
25, 10. Eşti gata ?
E dezgustător.
Ai grijă să nu-i jigneşti ! Pune-i peste ceilalţi peşti.
Ştiu că abia te-am cunoscut cu câteva zile în urmă,
dar vreau să-ţi spun ceva.
Miroşi foarte urât.
Şi tu. De fapt, voiam să-ţi dau un pupic de la revedere, dar mi-era să nu mă înec.
Eşti un seducător.
Bine. Noapte bună.
Bună dimineaţa.
FĂRĂ TITLU
Nu te uita aşa la mine.
Cheltuieşte-i.
- Ce cauţi aici ? - M-am răzgândit în ce priveşte sărutul.
Cred că ar trebui să încercăm.
Îţi doresc o zi plăcută.
"Îţi doresc o zi plăcută" ?
M-am fâstâcit. N-am ştiut ce altceva să spun.
Îţi doresc o zi plăcută.
- Vreau să intru. - Coada e acolo.
Îmi place.
- Hei, baby. - Faceţi loc.
- Nu mai intră nimeni. - Drace, sticleţii !
- Ia uite ce-i aici. - Stai o clipă.
Nu avem ce face. Ai 50 de persoane peste limită.
Dacă închideţi barul, ăştia îl fac praf.
Haideţi să ieşim afară să discutăm. Mă ocup eu de asta.
Asta nu e staţie de benzină, băiete.
Stai la rând.
- Fără fotografii. - Sunt reporter la "The Voice".
Ce faceţi ? Daţi-mi drumul.
Daţi-mi drumul. Ajutor !
- Daţi-i drumul. - Ajutor !
Marinarule, încetează.
- Unde sunt Rachel şi Cammie ? - Nu ştiu.
Dă-mi drumul.
Jersey. Ăştia distrug totul.
Despre asta vorbeam.
- Minunat ! - Ultima comandă.
- Începi să-i dai afară. - Am înţeles.
Să mergem.
Ai văzut ce feţe aveau ? Ce mai gemete ?
Toţi te voiau. Până şi fetele.
N-a rămas un singur scaun uscat.
A fost o performanţă unică,
pe care o voi repeta în fiecare seară.
A cântat odată cu tonomatul. Să nu începem să lustruim un Grammy.
Ţi-a salvat fundul. Recunoaşte.
M-a salvat să nu-i bat măr pe beţivanii ăia. Atâta tot.
Las-o baltă.
Unde te duci ?
Simt nevoia să mă plimb sau să sărbătoresc sau să leşin sau să fac ceva.
Doamnelor şi domnilor.
Vă rugăm, un rând de aplauze pentru cântăreaţa Coyote din Jersey !
- Deci sunt Coyote ? - Cinci seri pe săptămână.
- Ce s-a întâmplat ? - De ce crezi că s-a întâmplat ceva ?
M-ai sunat în mijlocul nopţii şi ai zis că e un caz de urgenţă.
- Asta pentru ce a fost ? - Am vrut un sărut de noapte bună.
Stai o clipă ! Unde pleci ?
Îţi doresc o zi plăcută, domnule O'Donnell.
"Îţi doresc o zi plăcută" ?
Ce se întâmplă ? De ce am nevoie de chitară ?
O să afli imediat. Pe aici.
Ai un scaun, aici.
Aşa.
Priveşte.
Fanii tăi vor să te audă cântând.
Ţi-am spus că nu pot să-mi interpretez piesele. N-am putut niciodată.
Ghinionul tău, fiindcă ei au cerut să-ţi asculte melodiile.
Fii atentă cu orga. Am luat-o cu împrumut de la club.
Ai făcut tu asta ca să mă ajuţi să cânt ?
M-am gândit că poate vindecăm teama de scenă despre care am tot auzit.
Tare mi-ar plăcea.
Dă-mi voie să încerc.
Spune-mi ce simţi.
Chiar vrei să ştii ?
Tu ai vrut-o.
Ce faci ?
Singurul mod în care îţi pot arăta...
este să te fac să te simţi foarte nervos.
Primul lucru care se întâmplă, inima începe să-mi bată tare.
Bun.
Inima bate tare. Da.
- Am înţeles. - Apoi încep să tremur din tot corpul.
Corpul tremură. Am înţeles.
Şi...
apoi totul devine...
puţin cam înceţoşat.
Categoric a început să se lase ceaţa.
După care încep să-mi pierd controlul.
De obicei, cât timp te ţine ?
S-ar putea să mă ţină toată noaptea.
- Trebuie să fie oribil. - Este groaznic.
Cred că audienţa s-a ales cu mai mult decât se aşteptau.
Ce reprezintă "L.M.S." ?
Lynn Marie Sanford.
A fost chitara mamei.
A murit acum cinci ani.
La vârsta mea a venit la New York să devină cântăreaţă. Mai că a reuşit.
Ce s-a întâmplat ?
A urât scena. Spunea că era cel mai groaznic loc posibil.
Sună familiar.
Tu chiar vrei să mă auzi cântând ?
Spune-mi doar ce să fac.
Să dispari.
Nicio problemă.
Dacă vrei să fii compozitoare adevărată, trebuie să-ţi iei un Mac.
Laptop. Îţi poţi copia piesele pe un CD şi eşti aranjată.
Se poate plăti în rate ?
Ce faci ?
N-ai minte ? Maniacii ăştia de şoferi nu se opresc pentru nimic.
- A cui e barca ? - Am împrumutat-o de la prieteni.
- Arată a maşină de bărbat. - De unde ştii ?
De 16 ani, stau şi mă uit zilnic la maşini.
- Cine e tipul ? - Un prieten.
Ţi-am luat un sanviş cu curcan, fără maioneză.
Mulţumesc. Grozav.
Sunt lihnit de foame. Spune-mi despre barul ăsta.
Bancheri care beau martini după program ?
Trebuie să plec. Te iubesc.
Şi eu te iubesc. Ai grijă de tine.
Vin eu la voi la birou să grohăi ? Terminaţi !
Ţi-am aranjat un angajament la un club frecventat de muzicieni, Elbow Room.
Managerul e prieten şi-mi datorează o favoare - asta eşti tu. E joia viitoare.
Ai uitat de teama de scenă ?
Dar la bar cum e ?
Acolo nu fac decât să cânt odată cu tonomatul.
Faci progrese. Alte câteva nopţi acasă la mine şi vei fi vindecată.
Îmi pare rău să te dezamăgesc, dar nu mă voi vindeca niciodată. E genetic.
ADN-ul "teama de scenă". Da, am văzut săptămâna trecută la "ER".
Poţi să râzi cât pofteşti, dar nici mama nu a putut şi nici eu.
Deci mamei tale îi era teamă să încerce ?
Vreau să fiu compozitoare. Atât. De ce nu vrei să renunţi ?
Am tot renunţat să-mi bat capul cu oamenii. E un obicei prost.
Fie că mergi să cânţi la club, fie că...
Fie că ce ?
Nu te voi mai săruta niciodată.
Asta sună a ameninţare.
Atunci, hai să spunem că va fi o iarnă lungă şi rece.
- Asta ar trebui să mă convingă ? - Ţine.
Ţi se înmoaie genunchii.
- Mă voi gândi la asta. - Încearcă din nou.
- Să văd dacă pot să-mi iau liber. - Te apropii. Călduţ !
Ai câştigat.
- O voi face. - Îmi place să câştig.
Avem o surpriză pentru voi în seara asta.
Uitaţi cine a venit în vizită.
- Zoe. - Nu !
În seara asta sunt consumator, atât. Am ore dimineaţă.
Haide !
Violet Sanford lucrează cumva aici ?
- E pe bar. - E pe ce ?
- E pe bar. - Oameni buni, ce ziceţi ?
Tată !
Stai !
Nu e chiar aşa de rău pe cât pare.
Nu e aşa de rău pe cât pare. Aici cânt eu în fiecare seară.
Lumea vine aici ca să mă vadă.
- Spune ceva ! - Bărbaţii pun fotografii cu tine în cabină.
- Trebuie să plec. - E doar un bar.
- Ai încredere în mine. - Dar tu eşti fiica mea.
Alo, aici e robotul lui Bill Sanford.
La semnal, vă rog să lăsaţi mesaj.
Nu poţi să mă eviţi pentru restul vieţii.
Va trebui să vin să spăl rufele.
Amândoi ştim că nu mai ai cămăşi curate.
Pun pariu că cea pe care o porţi s-a împuţit.
Nu vreau să-mi cer iertare, căci asta ar însemna că fac ceva rău.
Şi nu sunt sigură că fac, aşa că...
Diseară cânt la un club. S-ar putea ca cineva important să-mi audă piesa
şi luna viitoare cineva s-ar putea să o cânte la radio.
- Aşa că urează-mi baftă. - Baftă.
Oricum, te voi suna să-ţi spun cum merge.
Ai grijă de tine, babacule.
"Babacule."
Ce faceţi ? Dansaţi. Vreau să văd sutienele.
Sunt în rai.
Nu-i aşa că e cea mai minunată petrecere la care am fost vreodată ?
Nu pot să stau mai mult de două ore.
- Despre ce vorbeşti ? - Azi trebuie să plec mai devreme.
Bourbon.
Ai văzut cu câte trupuri a trebuit să te lupţi ca să intri ?
Ţi-am zis că indiferent ce este plec la 10:30.
- Aici. - O am.
Şapte.
- Poftim. - Ce faci ?
Plec. Îi spui lui Lou să cheme un taxi ?
Nu te duci nicăieri în seara asta. Situaţia e greu de controlat.
Ţi-am spus că lucrez două ore...
Vrei să cânţi ? Cântă pentru ei.
Lumea asta a venit aici special ca să ne vadă.
Ăsta e New York şi coada e până la jumătatea străzii.
Asta înseamnă ceva, indiferent dacă o crezi sau nu.
- Şi dacă plec ? - Dacă era să pleci, ai fi plecat până acum.
- Unde eşti ? - Lil nu mă lasă să plec.
Pleacă. Încă mai ai timp să ajungi.
Îmi pare rău.
- Te sun mâine. - Mâine ?
- Care e treaba ? - Nu vine.
Şi eu ce fac ? Am rămas cu o fereastră de umplut.
Îmi pare rău, Richie. Am făcut o greşeală.
Asta nu schimbă situaţia în ceea ce ne priveşte.
Înţelegerea e înţelegere. Corect ?
Eu sunt alesul. Eu.
Zach, cine ţi-a dat voie să vii aici sus ?
Tu n-ai voie aici sus.
Ia-o uşor, Zach.
- Nu vă bateţi. - Ajunge.
Încetaţi !
Kevin, ajunge.
- Ia mâna de pe mine. - Zach e clientul casei. Se distra şi el.
- Se distra cu prietena mea. - Daţi-l afară.
Te răcoreşti afară, sau dacă nu, chem poliţia.
- La o parte din calea mea. - Dă-mi drumul.
Ieşi dracului de aici !
Băuturi din partea casei.
Eu plătesc. Veniţi aici.
Care e problema ta ?
Regret că n-am venit, dar Lil nu avea să mă lase nicicum să plec.
Nu e vorba de Lil. E vorba de tine şi de local.
- Asta e slujba mea. - E o cutie de nisip în care-ţi bagi capul.
- Ce vrei să spui ? - Localul ăsta e o glumă.
Ei nu vin să te audă pe tine cântând. Vin să vadă fetele dansând.
- Vrei să cânt pentru doi bani în parc ? - Cel puţin e muzica ta.
Ţi-am spus că nu pot face asta, aşa că nu mă împinge de la spate.
Nu-ţi cer decât să încerci, dar se pare că îţi cer prea mult.
E atât de simplu să fii tu. Nu ?
Tu nu ai visuri, speranţe, nicio şansă să fii rănit.
Când a fost ultima oară când ai încercat să faci ceva ?
- Unii dintre noi nu-şi permit luxul ăsta. - De ce ?
Nu se poate vorbi despre tine, nu-i aşa ? E un mare secret.
Haide, Kevin. Hai să jucăm un joc.
Să ghicim de ce ai plecat din Australia.
- Nu contează. - Ai fost în puşcărie.
Nu, nu e asta. Ai o soţie şi patru copii în Sydney.
Mă apropii cumva ?
Nu am timp să pierd cu tine. De ce ai fugi de acasă ?
Eu nu am avut casă. Asta ai vrut să auzi ?
Nu am nicio familie.
Vreau să spun, ăsta e marele secret. Eşti fericită, acum ?
Acum, o să-ţi pară rău de mine ?
O să mă ţii strâns în braţe în timp ce-ţi spun că a trebuit să schimb casa la 2 ani ?
Am avut o copilărie tristă. Mare lucru !
Nu am nevoie de simpatia ta, fiindcă sunt aici şi trăiesc pe picioarele mele.
Ăsta a fost visul meu.
Şi cel puţin am făcut-o cu puţină demnitate.
Şi eu n-am făcut-o. Asta vrei să spui ?
Desfă-ţi bluza şi fermoarul de la pantaloni,
expune puţină piele - cred că poţi să-ţi dai seama şi singură.
Du-te înăuntru. Fanii te aşteaptă să te unduieşti pe bar.
- Ţi-am spus să nu încalci regulile. - Despre ce vorbeşti ?
Vorbesc de tine şi iubitul tău care v-aţi certat în public,
despre un prieten de-al meu cu nasul rupt.
Regulile au fost simple. Am concediat fete pentru mult mai puţin.
Deci nu pot să am un iubit, acum ? Ce tâmpenie mai e şi asta ?
Localul ăsta este casa mea şi n-am să risc tot ce am pe viaţa ta privată.
Asta e o afacere.
Lucrez de-mi sar fulgii pentru tine şi mă aştept să-mi fii prietenă.
N-am spus niciodată că sunt prietena ta. Sunt şefa ta, iar tu ştiai regulile.
Vrei să încetezi cu "regulile" ? E doar un bar, pentru numele lui D-zeu.
Atunci de ce eşti atât de supărată ?
Dă-mi să iau ceva. Leşin de foame.
- Mulţumesc. - Cum e să fii doamna Molinaro ?
Cred că a fost o alegere perfectă pentru prima mea căsătorie.
Bună, Gloria. Îţi mulţumesc pentru invitaţie.
Trebuie să plec. Lucrez de noapte.
- Mulţumesc. - Nu se merită, scumpo.
Sunt doar 50 de dolari.
- Tatăl tău e de nota zece. - Unsprezece. Uneori de doisprezece.
- E o nuntă frumoasă. - Nu se poate să pleci.
Vreau o poză cu tine şi cu Violet dansând împreună. Haideţi.
Zâmbiţi !
Tu chiar lucrezi, sau pleci din cauza mea ?
Ştii că nu-mi place să port cravată.
Deci aşa stau lucrurile ? Nu vrei să-mi răspunzi la telefon.
Dacă aveai nevoie de bani, trebuia să-mi fi cerut mie.
Aş fi găsit o cale să am grijă de tine.
Tu nu poţi avea grijă de tine.
Mă descurc bine şi singur, mulţumesc.
Serios ? Atunci cum se face că nu porţi ciorapi ?
Am avut o mică neînţelegere cu maşina de uscat rufe.
Ascultă, trebuie să recunoşti. Ai nevoie de mine.
Iar eu am plecat de acasă şi asta te deranjează.
Nu, ceea ce mă deranjează...
este că pentru prima oară în viaţa mea mi-a fost ruşine de tine.
Nu m-am gândit niciodată că aşa ceva ar fi posibil.
Bună, eu sunt. Lasă mesaj după semnal.
Am terminat de lucru şi în câteva ore
mă duc să descarc trei camioane de peşte împuţit.
Mă gândeam că vrei să îmi dai o mână de ajutor.
- Dar nu eşti acasă. - Vin.
Sau nu vrei să răspunzi. Aşa că, sun mai târziu.
Deoarece sper că într-o zi vei dori să vorbeşti.
Eu sunt.
Sunt aici.
Violet Sanford ?
Sun de la Centrul Medical Riverview.
Avem aici un pacient pe nume William James Sanford. Este tatăl dumitale ?
Tatăl tău e la reabilitare, acum.
Maşina l-a lovit când mergea spre cabină. Piciorul drept e fracturat.
Au fost şi ceva leziuni arteriale.
În afară de asta, are doar cucuie şi vânătăi.
Aş spune că a fost foarte norocos.
Ţi-am zis să nu vii aici. Este noaptea nunţii tale.
Glumeşti ? Danny e în familia mea de cinci minute.
Voi sunteţi în familia mea de o viaţă.
Îmi pare rău.
Te iubesc atât de mult.
Nu ţi-am mulţumit niciodată pentru dans.
Nu-i nimic.
E în regulă.
DRAGĂ CHIRIAŞ, ACESTEA NU AU ÎNCĂPUT ÎN CUTIA POŞTALĂ
Casetele mele.
DA, POATE, NU ÎNCEARCĂ DIN NOU
Pune mâna şi sună-l. Ridică receptorul şi sună-l.
Nu-l suna.
Ţi-am spus eu, e ca un palat.
E cam târziu. Eşti sigur că vrei să faci asta ?
Aici e uşa mea. Acum e prea târziu.
Aveai dreptate. Aici e ca într-un palat.
- Te-aş minţi eu ? - E o idee fantastică.
Pulsul e foarte bun.
Nu te uita aşa la mine. Sunt un om bolnav.
Acum mănânci ce vrei, dar când mergem acasă,
albuş de ouă şi mâncare dietetică.
- Ne vedem mai târziu, Bill. - Stai o clipă.
Ce vrei să spui cu, "când mergem acasă" ?
Vin înapoi.
Nu m-am descurcat. Nu am putut să-mi cânt muzica.
Mi-a fost teamă.
Ştii de ce a renunţat mama ta ?
Mi-a spus. Fiindcă nu a putut să o facă.
Nu de asta.
Ei nu îi era teamă.
Mama ta pe scenă... Era fantastică.
Atunci de ce a renunţat ?
Din cauza mea.
Imediat după ce te-ai născut tu, mi-a zis că vrea să renunţe şi am lăsat-o.
Eu ştiam cât de bună era, dar nu i-am spus-o niciodată.
Am iubit-o mai mult decât orice.
Dar am continuat să pretind că nu exista o altă soluţie.
- E OK. - Nu este OK.
Nu voi face aceeaşi greşeală. Nu te întorci să lucrezi pentru Pete.
Indiferent de sacrificiu. Nu-mi pasă pe câte baruri vei dansa.
Tu nu vii acasă. Eu nu te las înapoi în casă.
Uită de asta.
Te-ai dat cu colonie ?
Nu ! Numai un strop de Old Spice.
De unde ai tu Old Spice ?
Sora aia drăguţă cu părul roşu mi l-a făcut cadou.
Apoi m-a invitat la o cafea.
Mi-e frică.
- Te duci la întâlnire ? - Doamne, întâlnire.
Mai bine aş lua o pereche de şosete.
Vino aici. Ai grijă la...
STEAUA FĂRĂ NUME COMPOZITORI
ÎN FIECARE DUMINICĂ SEARA LA BOWERY BALLROOM
Pot să servesc masa aici la bar ?
- Aţi rezervat loc ? - Da.
Sub numele "Jigodie căpoasă şi nemiloasă".
Nu cumva "Căpoasă şi îndărătnică" ?
Asta e.
O apă dublă cu gheaţă, vă rog.
- Cum ai dat de mine ? - Cammie.
Ea mi-a spus de tatăl tău. Îmi pare rău de ce i s-a întâmplat.
Acum e bine.
Bun.
- Şi eu sunt bine. - Se vede.
Ce ai recomanda de mâncare ?
Tu nu ai venit aici ca să mănânci. Zi ce vrei ?
Vreau doar să-ţi spun că te poţi întoarce la bar oricând doreşti.
Apreciez oferta dar sunt bine aici.
Mi-am închipuit. Nu eşti genul să faci asta pe viaţă.
Eu sunt trup şi suflet pentru barul ăla. Drace...
Aş dormi acolo dacă aş avea curajul să merg desculţă.
Dar asta sunt eu. Sunt Coyote original.
Fata dintr-un orăşel de provincie care vrea să parvină într-o metropolă.
"Fata dintr-un orăşel de provincie" ?
Piedmont, Dakota de nord.
Te omor dacă sufli o vorbă la careva.
Ai grijă de tine.
Ai un mesaj nou.
Am un mesaj în opt ore. Ce jalnic am ajuns !
Aici e Lyndsey Morgan de la Bowery Ballroom.
Ascultă, ne-a plăcut CD-ul tău
şi am vrea să vii să ne prezinţi compoziţia ta, duminica viitoare.
Eşti programată pentru 10:00 fix. Adu muzica la club,
ca orchestra să poată învăţa piesa.
Dacă ai întrebări, nu ezita să iei legătura cu mine. Pe duminică.
Uite cheile de la apartament. Îţi aparţine.
Îţi mulţumesc pentru subînchiriere.
- Caut de atâta timp. - Prietenul tău când vine ?
Vine mâine de la Boston.
Un moment istoric. Este prima seară în trei ani când închid aşa devreme.
Vrei să pui asta afară ? Ai făcut rost de numărul de telefon ?
Deci de ce te muţi la Chicago ?
Văd eu când ajung acolo.
Fă bine şi uită-te la pagina 137 din "The Voice".
Nu-mi vine să cred că numele tău e în ziar. Îl pun în ramă.
Dacă nu eşti gata în cinci minute, plec fără tine.
Nu te mai agita atât. Sunt parţial handicapat.
Sper că 3 role de film sunt suficiente.
Nu cânt decât o melodie.
Bun. Mai bine aş mai lua una.
Fata cântă diseară la un club din metropolă.
E nervoasă. Poate ne dai un unu, doi, trei să-i aducă noroc.
S-a făcut. Pentru fata lui Bill Sanford !
Aprindeţi-le. Unu, doi, trei.
Uite, Vi.
Nu pot să fac asta.
Iisuse !
Ţi-am menţionat că am avut recent un accident oribil de maşină ?
Nu pot s-o fac. Trebuie să mă întorc.
Violet, ascultă-mă. Mă auzi ?
Să nu-ţi fie teamă. Eşti deja o stea.
Ce tot zici tu acolo ? Sunt un nimeni.
Dacă eşti un nimeni, atunci de ce am cumpărat asta de la Pete pe 20 de dolari ?
- De ce ai luat-o ? - Am decis că vreau eu primul autograf.
Am zis că va fi o investiţie bună.
Ascultă, n-am făcut trei luni de terapie intensivă
ca să merg cu maşina până la hotarul interstatal !
- Am înţeles. - Deci ce zici ?
Ce zici de o altă întoarcere de 180 grade ?
Asta numiţi voi unu, doi, trei ? Încercaţi din nou.
Vreau să simt cum mă trec fiorii.
Iată, Bill trece din nou. Să-i arătăm ce putem !
Să mergem.
Am venit numai ca să o văd cum se face de râs.
Termină. Am venit ca să ne simţim bine.
- Scuzaţi. - Nu-ţi fă griji de mine.
Bună seara, doamnelor.
- Pot să vă ajut cu ceva ? - Nu !
E plin, Lyndsey.
Dacă nu apare în 5 minute, a zburat.
Iisuse.
- Acum că am ajuns, sunt eu nervos. - Mulţumesc.
Posibil să fie doar rău de maşină. Uită de ce-am zis.
Îţi doresc multă baftă.
Mişcă-ţi fundul acolo. Noi suntem cu tine.
Arată-le ce poţi, scumpo.
Doamnelor şi domnilor, îşi face debutul la Bowery Ballroom,
domnişoara Violet Sanford.
Îmi pare rău.
Mişcă din buric, păpuşa.
- Idiotule ! - Mişcă din buric.
Nu o face. E o matahală. Şi eşti în libertate provizorie.
Lecţiile au început să dea rezultate.
3 LUNI MAI TÂRZIU
FELICITĂRI JERSEY
Să-i urăm bun venit în stil Coyote lui LeAnn Rimes.
Ia spune-mi, ce faci când realizezi că ţi s-au împlinit toate visele ?
Îţi plăteşti datoriile.
Volumul 129, ediţia originală, Punisher.
- Cea cu care ai plătit pentru mine. - Mulţumesc.
Nu cred că fata ta cea nouă o să se descurce.
Conform tradiţiei Coyote, voi face seara tuturor femeilor,
şi voi scoate la licitaţie cel mai prezentabil mascul.
Nu poţi să-mi faci asta.
Priviţi, fetelor.
Vino, tată.
În regulă, doamnelor. Licitaţia începe de la 25 de dolari.
Nimeni nu vrea aşa ceva.
25 de dolari.
Ai zis că vrei o viaţă mai activă.
Haideţi, fetelor. Are kilometraj nu glumă la cauciucuri.
- Cincizeci de dolari. - Prezintă-ţi marfa.
Şaptezeci şi cinci.
Mai dă ceva jos.
Mai pune ceva la loc.
Da, baby.
- Nouăzeci. - Nouăzeci şi cinci.
Nouăzeci şi opt cincizeci.
O sută.
- O sută cincizeci de dolari. - Vândut !
Sunt Coyote.
Tatăl tău nu are nicio fobie de scenă.
Ia spune-mi, ce faci când realizezi că ţi s-au îndeplinit toate visele ?
Subrip & sync. by XRAiN
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro
Christmas present from OpenSubtitles.org Log-in and enjoy VIP benefits until start of 2017