EDWARD, OMUL-FOARFECE
Sincronizare: Agentuoo7 Subtitrări-Noi Team
Bagă-te sub plapumă, draga mea! E rece acolo.
De ce ninge, bunico? De unde vine zăpada?
E o poveste lungă, scumpo.
- Vreau s-o aud. - Nu în seara asta. Culcă-te.
Nu mi-e somn. Te rog, spune-mi povestea.
Bine, ţi-o spun.
Să vedem...
Cred că ar trebui să încep cu foarfecele.
Foarfecele?
Pe lume există tot felul de foarfece.
Şi odată a existat un om care avea mâini foarfece.
- Un om? - Da.
- Avea foarfece în loc de mâini? - Nu, mâini foarfece.
- Ştii castelul din vârful muntelui? - Este bântuit.
Cu mulţi ani în urmă, în acel castel a trăit un inventator.
Presupun că a inventat multe lucruri.
A creat şi un om.
I-a dat organe interne, inimă, creier, totul...
Mă rog, aproape tot.
Vezi tu, inventatorul era foarte bătrân.
A murit înainte să termine omul pe care l-a inventat.
Omul acela a rămas singur.
Incomplet şi singur.
Nu avea un nume?
Bineînţeles că avea un nume.
Numele său era Edward.
Sunt reprezentantul Avon!
- N-ai fost adineauri aici? - N-am mai fost din sezonul trecut.
Am venit să vă arăt noua noastră linie cosmetică de culori pale
pentru fard de pleoape, fond de ten şi ruj.
Tot ce aveţi nevoie pentru a evidenţia imaginea dv. Schimbătoare.
Imaginea mea schimbătoare? Asta mi-a plăcut!
De asemenea, am o selecţie completă a vechilor produse preferate.
Toate produsele testate şi garantate de care depindem în fiecare an.
Peg, eu nu cumpăr niciodată nimic de la tine.
Ştiu. La revedere, Helen.
Nu era nevoie să mă chemaţi, doamnă. Puteaţi rezolva asta şi singură.
Serios? N-am crezut că pot.
E foarte uşor. Sifonul este înfundat, atâta tot.
Vedeţi rotundul acesta? Nu trebuie decât să-l deşurubaţi.
Gata, a ieşit.
La televizor se spune că voi reparatorii sunteţi singuratici.
Şi casnicele sunt mai mereu singure, dar nu există o reclamă despre asta.
Apoi luaţi asta şi puneţi-o înapoi cu grijă.
Nu o forţaţi, pentru că se potriveşte la fix.
Pe urmă, înşurubaţi asta la loc.
Cine poate să fie? Scuzaţi-mă o clipă.
Nu plecaţi nicăieri. Revin imediat.
Este fascinant. Nu vreau să pierd nimic.
Bună dimineaţa, Joyce. Am venit cu produsele Avon.
Eşti chioară? N-ai văzut că e o maşină la mine pe alee?
Ba da.
Nu ştii că asta înseamnă că sunt ocupată?
Acum să ne decidem asupra rujului.
Care ţi-a plăcut mai mult?
Winsome Wahini, care ţi se potrivea de minune sau Bahemie Bliss?
- Îmi plac amândouă. - Minunat.
Doar nu crezi că am cu ce să le plătesc, nu?
Nu e ziua mea norocoasă.
Dumnezeule!
E atât de frumos...
E cineva?
Sunt reprezentantul Avon!
Sunt Peg Boggs, reprezentantul local Avon.
N-am vrut să dau buzna aşa, dar n-ai motive să-ţi fie frică.
E o casă imensă.
Bine că am participat la cursurile acelea de gimnastică aerobică.
De ce te ascunzi acolo?
Nu trebuie să te ascunzi de mine. Numele meu e Peg Boggs.
Sunt reprezentantul local Avon şi sunt extrem de inofensivă.
Doamne!
Observ că te-am deranjat.
Ce prostie din partea mea. Plec imediat.
Nu pleca.
Ce s-a întâmplat cu tine?
N-am fost terminat.
Pune chestiile acelea jos. Nu te apropia!
Acelea sunt mâinile tale?
Ce s-a întâmplat cu tine?
Unde sunt părinţii tăi?
Unde e mama ta? Dar tatăl tău?
Nu s-a mai trezit.
Eşti singur? Locuieşti aici de unul singur?
Ce s-a întâmplat cu faţa ta?
N-am să te rănesc.
Lasă-mă măcar să-ţi dau o cremă astringentă bună.
Te va ajuta să previi infecţiile.
- Cum te numeşti? - Edward.
Cred că ar trebui să vii acasă cu mine.
- Îmi pare rău. - Nu-i nimic.
Uită-te în continuare. Ai toate motivele să fii curios.
Te simţi bine?
- Alo? - Bună, sunt Marge.
Stăteam afară şi vorbeam cu Carol,
când am văzut-o pe Peg în maşină alături de cineva.
Cum arăta tipul?
N-am văzut foarte bine. Ţi-a spus că are vreun musafir?
Nu mi-a spus absolut nimic. A sunat la uşa mea azi-dimineaţă.
Ne întâlnim la colţ. În regulă. Pa!
La naiba!
Am ajuns, dragul meu. Asta este casa noastră.
Intră şi simte-te ca acasă.
Poţi să mănânci sau să bei ceva.
Asta este uşa din faţă, dragul meu.
Am văzut-o pe Peg alături de un tip ciudat. Nu l-am văzut prea bine.
Părea puţin cam palid.
Vin imediat. Nu face nimic fără mine.
Vin imediat!
Am ajuns.
Aceasta este sufrageria, iar aici în spate sunt dormitoarele.
Vrei să te uiţi la poze? Bine.
Acesta este soţul meu, Bill. Este campion la bowling.
Ştii ce este bowlingul?
Bowling?
Aici pescuiesc la lac.
Kevin este morocănos, pentru că n-au prins nimic în ziua aceea.
Iar aceasta este fiica mea, Kim.
E îmbrăcată elegant pentru balul bobocilor.
Acum e în ultimul an, dacă-ţi vine să crezi.
Este plecată cu prietenii ei într-o excursie la munte,
dar se va întoarce peste câteva zile şi o să faceţi cunoştinţă.
Nu-i aşa că e frumoasă?
Aceasta este familia mea.
Haide să-ţi arăt şi restul casei.
Pe urmă, poţi să te speli şi să te acomodezi cu casa.
Acolo este bucătăria. Poţi mânca şi bea după pofta inimii.
Aceia sunt struguri.
Aici, în spate, sunt dormitoarele.
O să-ţi aduc nişte prosoape, apoi o să-ţi caut ceva de îmbrăcat.
Cred că am aici nişte haine vechi de-ale lui Bill.
E perfect. Astea ar trebui să-ţi fie bune.
Nu te speria. E doar telefonul.
Mergi în camera lui Kim şi schimbă-te în hainele astea. Vin şi eu imediat.
Are foarfece. Nu, foarfece.
S-a născut acolo sus.
Cred că e prima dată când coboară în oraş.
Trebuie să închid. Vorbim mai târziu, Marge.
Iartă-mă, n-am vrut să...
- Pot să te ajut? - Mulţumesc.
Te-ai tăiat pe faţă. Lasă-mă să te curăţ de sânge.
- Te doare? - Nu.
Acum, haide să te îmbraci.
Aşa...
Arăţi bine.
Arăţi foarte bine.
Nu putem să te aşteptăm.
Am bigudiuri în păr!
Ce-am făcut cu foarfe... Edward, vrei să mă ajuţi?
Mulţumesc.
Am un prieten care este doctor şi care cred că te-ar putea ajuta.
Serios?
Da. Şi pot să-ţi vindec cicatricele.
Vreau doar să consult manualul Avon înainte să fac ceva.
Kevin, nu e frumos să te holbezi.
Gândeşte-te cum te-ai simţi, dacă cineva s-ar holba la tine.
- Nu mi-ar păsa. - Mie mi-ar păsa, aşa că încetează!
Asta trebuie să fie o schimbare mare pentru tine. Nu-i aşa, Ed?
- Cred că preferă să-i spui Edward. - Desigur.
Şi ce-ai făcut acolo singur în casa aceea mare?
Cred că priveliştea este superbă, Ed.
- Edward. - Da?
Nu, voiam doar să...
Se vede oceanul de acolo?
Uneori.
Bill, îmi dai sarea şi piperul, te rog?
Bill, îmi dai, te rog, sarea şi piperul? Mulţumesc.
Kevin!
Chestiile astea sunt beton.
Pariez că sunt foarte ascuţite. O lovitură la gâtul cuiva şi...
Kevin!
Edward, vrei unt pe pâine?
Minunat.
Mulţumesc.
Pot să-l duc luni la şcoală?
De ajuns, Kevin.
Crezi că vei putea să dormi?
Ştiu că lucrurile par ciudate, dar în curând te vei simţi ca acasă.
- Noapte bună. - Noapte bună.
Mai întâi, punem crema anti-strălucire.
Apoi, uniformizăm în continuu. Uniformizarea e secretul.
Mai multă cremă. Tenul tău este foarte deschis.
Asta are puţină lavandă înăuntru.
Să facem un test. E destul de apropiată.
Asta e.
Am altă idee.
Vom acoperi cicatricele şi vom începe de la o suprafaţă complet netedă.
La naiba cu chestia asta!
Dă mai tare, Kevin. Nu aud nimic.
Kevin!
- Aţi auzit, dle Boggs? - Nu, dă mai tare!
Tată, priveşte!
Măi să fie!
Au umplut toată banda.
Ce se întâmplă acolo, Peg? Sună-mă.
Bună, sunt Marge. Cine-i tipul? Sună-mă.
Apropo, am auzit ca plouă în munţi. Oare e totul în regulă cu copiii?
Fetele sunt curioase în legătură cu musafirul tău misterios.
Nu-l vei putea ţine secret pentru totdeauna.
E minunat, Ed. Ai sculptat toată familia, nu-i aşa?
Edward, vino aici.
Nu e o idee prea bună, fiule.
Adu canistra de ulei din garaj. Doar nu vrei să ruginească.
Edward, ne-ai sculptat pe noi?
- Bill, noi suntem! - Da.
Edward!
Nu vine din rai, ci din flăcările iadului.
Simt în el puterea lui Satan.
- V-aţi rătăcit de la turmă? - Noi nu suntem oi.
Nu te apropia de mine.
Aşa, pleacă de aici!
Edward, nu-i da atenţie!
Nu-ţi face griji, Edward. E cam luată razna, atâta tot.
Bună!
- Vă ascundeţi în casă ca pustnicii. - Bună, Joyce.
Să-ţi fie ruşine. Ai ţinut musafirul tău neobişnuit numai pentru tine.
Eşti cam egoistă, ştii asta?
A fost foarte multă agitaţie pe aici.
Drăguţ din partea ta că vrei să îndrepţi situaţia.
- La ce oră începe grătarul? - Grătarul?
Nu vrei să prezinţi musafirul şi prietenelor tale?
- Eu aduc salata de varză. - Iar eu aduc salată ambrozie!
- La ce oră să venim? - La ce oră... Bill!
- Pe la cinci e bine? - Nouă ne convine.
A fost trimis să vă ducă în ispită! Dar nu este prea târziu.
Trebuie să-l îndepărtaţi de voi. Să-l expulzaţi.
Să zdrobiţi perversiunea naturii.
Aţi auzit asta? Este o perversiune a naturii.
Nu-i aşa că e palpitant?
- La revedere! - Mulţumim.
Bill!
Nu poţi avea un picnic sau un grătar fără ouă umplute.
Sunt cele mai bune. Ele fac diferenţa.
Edward, e minunat! N-am ştiut că ai tăiat-o pe toată, dar vom fi...
Nu-i nimic, e doar o zgârietură. N-ai de ce să fii agitat.
Esmeralda nu va fi aici. Iar restul vecinilor sunt oameni cumsecade.
N-ai de ce să fii agitat. Sunt nerăbdători să te cunoască.
Trebuie doar să fii tu însuti.
- Eu însumi? - Da. Doar tu însuti.
Mulţumesc, Edward.
Haide, joacă-te "foarfece, hârtie, piatră" cu noi.
Să mă joc foarfece... şi mai ce?
Am un prieten doctor care ar putea să te ajute.
- Le-a făcut într-o clipă! - În după-amiaza asta?
- Bună, Mike. Ce mai faci? - Bună, Jack.
Bună, copii!
Bună, sunt George Monroe. Asta da strânsoare de mâna, Ed.
Harry, te-am văzut săptămâna trecută pe terenul de golf.
Te simţi bine? Vrei ceva de mâncare? Ţi-e foame?
Vrei un biscuite?
- Este atât diferit. - Complet diferit.
Aveţi dreptate.
- Este atât de... - Misterios.
Oare mâinile alea sunt calde sau reci?
Gândiţi-vă ce ar putea face dintr-o singură tăietură.
Sau desface.
Eu şi băieţii vrem să te invităm vineri seară la un joc de cărţi.
Vrei să vii?
Singura problemă este că... nu vei putea tăia!
Şi eu am un handicap. Niciodată nu mi-a făcut vreun rău.
Am fost lovit de schije în timpul războiului şi nu mai simt nimic.
Să nu laşi niciodată pe cineva să-ţi spună că eşti handicapat.
Cine este handicapat? Doamne fereşte!
Nu fi ridicol! Tu nu eşti handicapat, eşti...
Cum se numeşte asta...? Excepţional.
Eu sunt Joyce.
Am observat că nici n-ai gustat din salata mea ambrozie.
Am făcut-o special pentru tine.
Dă-mi voie.
Trebuie să încerci asta.
E reţeta mamei mele. Am făcut-o special pentru tine.
N-am văzut niciodată un grădinar mai priceput.
Am nevoie de ajutorul tău.
Vreau să-mi faci un rând de îngeri.
Îmi pare rău, doamnelor, dar a promis că vine mai întâi la mine acasă.
- Nu-i aşa, Eddie? - Am promis?
Luaţi-vă farfuriile! Vine supa!
Am crezut că mâncăm frigărui.
- Poftim? - Nu mâncăm frigărui?
Ba da. Era doar o figură de stil. Nu mai lua totul la propriu.
"Să zicem că suntem într-o cameră de oaspeţi, iar gazda serveşte ceaiul."
"Ne confruntăm cu foarte multe întrebări mărunte."
"Bărbatul trebuie să se ridice când primeşte ceaşca cu ceai?"
"Bucăţelele de zahăr pot fi luate cu mâna?"
Nu.
"Este politicos să accepţi o a doua ceaşcă de ceai?"
"Şerveţelul trebuie să fie desfăcut complet"
"sau numai până la îndoitura din centru?"
"Este atât de uşor să te faci de ruşine,"
"dar eticheta ne spune ce se aşteaptă de la noi"
"şi ne protejează de umilinţă şi disconfort."
Da, e plictisitor.
Să trecem la poezie.
"Era odată un om bătrân ce trăia la Capul Bunei Speranţe,"
"care îşi făcea haine din mătase."
"Când a fost întrebat dacă se vor rupe, a răspuns:"
"Pe ici pe colo, dar de formă sunt aşa frumoase l"
Aşa.
Haide, zâmbeşte. Este amuzant.
Am ajuns acasă.
Totul este încă umed.
- Abia aştept să fac un duş. - Şi să dorm într-un pat.
Dacă părinţii mei au pus alarma, o să dorm în curte.
Ţi-am spus să-i suni şi să le spui că ne întoarcem mai repede.
- Dar ai făcut ce ţi-am spus? - Nu, el preferă să se vaite.
Cum altfel puteam să fiu în centrul atenţiei?
- Nici tu nu ţi-ai sunat părinţii. - Ei nu conduc un stat poliţienesc.
- Mulţumesc că m-ai condus, Denny. - Pa!
- Să nu-ţi uiţi mâna. - Să mergem, Jim.
E cineva la mine în cameră! Du-te şi uită-te!
E un criminal cu un topor! A încercat să mă omoare!
- Totul e în regulă... - Du-te şi uită-te!
Du-te înapoi la culcare, Kevin.
- E Edward. - Cine e?
Edward a venit să locuiască cu noi. N-ai de ce să te superi.
Te rezolvăm imediat.
Avem un pat imens aici. Îţi vine să crezi?
Este gata făcut. Poftim.
Ce s-a întâmplat? Te-a enervat?
Ai stat prea mult timp închis în castelul acela.
Nu ştii nimic despre adolescente. Toate sunt nebune.
Asta te va face să te simţi mai bine.
- Ce-i asta? - Limonadă.
Nu ştiu ce se întâmplă.
Ajung la o anumită vârstă.
Li se dezvoltă glandele, li se umflă corpul...
Pur şi simplu, o iau razna.
Glande?
Da, glande. Încerc să nu mă gândesc la asta.
E bună, nu-i aşa?
În noaptea asta, vei dormi la Kevin. Mâine îţi aranjăm camera ta.
De ce a trebuit să-l aduci aici?
Nu puteam să-l las singur acolo. Şi tu ai fi făcut la fel.
Dar de ce trebuie să stea aici?
Kim, mă surprinde purtarea ta. Nu e vina lui că este aşa cum este.
- Fii înţelegătoare faţă de el. - Dar sunt înţelegătoare.
Atunci, haide să-l saluţi. Vino jos să dai mâna cu el.
- Să dau mâna cu el?! - Nu în sens literal.
- Doar l-ai speriat de moarte. - Eu l-am speriat de moarte?
Bună, Bill! Voiam să faceţi cunoştinţă aşa cum se cuvine.
Edward, ea este fiica noastră, Kim.
Kim, el este Edward. De acum înainte, va locui cu noi.
Bună.
Eddie! Ţi-e sete?
Kisses, taci din gură! Taci odată!
Nu pot să-mi aud gândurile. Fetiţa mea scumpă...
- Vrei un pahar de limonadă rece? - Limonadă?
O singură lovitură la gâtul cuiva şi totul s-a terminat.
Sunt cele mai ascuţite chestii din lume. Pot tăia orice.
Arată ciudat. Mă sperie de moarte.
Ar trebui să vezi clovnul din curtea dnei Peters.
Kim!
- Nu... - El e?
- Te striga, Kimba. - Încetează!
Edward, ţi-ai uitat fursecurile.
Nu-ţi face griji, Eddie. Te aşteaptă.
Ştii ce mi-a spus Edward? Că azi a luat prânzul la Jackie.
- Şi-a redecorat complet bucătăria. - Nu mai spune.
Zugrăveala nouă, dulapuri noi, podele noi...
Un nou cuptor cu microunde, o maşină de spălat vase mai silenţioasă...
Jim, nu mi-ai spus tu că şi mama ta şi-a redecorat de curând bucătăria?
Da, tata şi-a cumpărat o mulţime de jucării noi.
Televizor cu ecran mare, CD-player, video cu patru capete de redare.
Doamne! Mă întreb cum e să fii atât de bogat.
Părinţii mei tin totul sub cheie.
Tata îşi pune lucrurile în camera lui ca să fie sigur că nu umblu cu ele.
E zgârcit. Nu vrea să mă ajute să-mi cumpăr o maşina veche.
Vrea să o plăteşti din banii tăi.
Chestia asta formează caracterul. Astfel, o vei aprecia mai mult.
Apropo de bani... înţeleg că nu iei niciun ban pentru grădinărit, Edward.
Marge i-a făcut nişte fursecuri.
Draga mea, nu poţi să cumperi cele necesare vieţii cu fursecuri.
Nu poţi să cumperi o maşină cu fursecuri. Am dreptate, Jim?
Aşa este, domnule. Nu poţi.
Nu pot s-o mănânc. Şi-a folosit mâinile.
Nu cred că este igienic.
Îmi pare rău.
Vrei să te ajut să ţi-o cureţi?
Nu, e în ordine. Mă întorc imediat.
Alexis? Nu poate să fie Alexis a mea!
Arată aşa de frumoasă! Uită-te la tine!
Este minunată. Mulţumesc.
Nu va dura mult. Trebuie doar să se decidă asupra stilului.
Şi apoi totul va fi în regulă.
Speram să fie ceva mare şi impozant. La fel ca la mine.
Nu-ţi face griji, Kisses. Totul va fi bine. Vei fi atât de frumoasă!
Eddie, există ceva ce nu poţi face?
M-ai lăsat fără replică. Arată incredibil!
Ai tuns vreodată o femeie? Vrei să mă tunzi pe mine?
A fost cea mai incredibilă experienţă din viaţa mea.
Mi-o dau la telefon pe şefa companiei!
- Am venit! - Bună, draga mea. Suntem aici.
Ce ţi-ai făcut la păr?
Edward m-a tuns. Nu-i aşa că e sălbatic?
Nu-mi vine să cred că vorbesc cu dv. Personal.
Este o onoare pentru mine.
Da, este lângă mine.
Deci ştiţi despre ce e vorba.
Exact asta am folosit.
Am avut ceva probleme în obţinerea consistenţei necesare, dar nu multe.
Voi încerca asta.
Sunt sugestii foarte bune.
Sigur. Vă mulţumesc mult. La revedere.
Nu e de mirare că este directoarea companiei.
Şi a început la fel ca mine, ca reprezentant de vânzări.
Întotdeauna am vrut să vorbesc cu ea, dar până acum nu am avut vreun motiv.
Mulţumesc, Edward.
- Ţi-a dat o idee? - Bineînţeles.
Lasă-mă pe mine.
Edward, am ajuns. Haide să te ascuţim...
- Ai cheile? - Nu. Nu-mi vine să cred.
Bună!
- La revedere. - La revedere.
- Ai chei? - Nu.
- Puteam să jur că le-am pus aici. - Am rămas încuiaţi pe afară.
Mulţumesc!
Ce băiat de treabă! N-ai stricat-o şi nici n-ai zgâriat-o.
Fii băiat bun şi anunţă-ne când apare Peg.
E o poveste extraordinară, nu-i aşa? Aveţi întrebări pentru Edward?
Da? Vin imediat.
Ridicaţi-vă în picioare.
Care e cea mai bună parte din noua ta viaţă de aici, din oraş?
Prietenii pe care mi-am făcut.
Alte întrebări?
Te-ai gândit vreodată să faci o operaţie sau să-ţi pui o proteză?
Cunosc un doctor care ar putea să te ajute.
Aş dori să mă întâlnesc cu el.
Vom lua numele lui după emisiune. E drăguţ din partea dv.
Altcineva?
Dacă ai avea mâini normale, vei fi la fel ca toţi ceilalţi.
- Ştiu. - Cred că i-ar plăcea asta.
Dar atunci nimeni nu va mai crede că eşti special.
Nu vei mai apărea la televizor.
Orice s-ar întâmpla, Edward va fi întotdeauna special.
Alte întrebări? Da.
Munca ta este atât de interesantă, atât de unică.
Plănuieşti să-ţi deschizi un salon de coafură?
E o idee bună!
Altcineva? Da. Ridicaţi-vă.
Ai o prietenă?
- Sigur că are. Nu-i aşa, Kim? - "Nu-i aşa, Kim?"
- Acum a început şi el. - Încetează!
- Tu ai început. - Şi ce dacă?
Ce zici, Edward? Există cineva deosebit în viaţa ta?
Totul e în regulă. Vom lua o pauză. Revenim după publicitate.
De ce râzi? A fost rănit!
- A fost doar un şoc mic! - Un şoc mic?!
Mi-aş dori să fi înregistrat asta.
Mi-aş dona testiculul stâng să mai văd asta odată.
Nu eşti încântat? Este atât de palpitant!
E perfect. Exact ceea ce căutam.
Vreau s-o numesc "Foarfecele Raiului"!
Am ajuns.
Aici o să pun un rând de oglinzi noi.
Iar aici, cred că...
Aici, în spate, un nou rând de cosmetice.
Iar pe rândul acesta...
- Peg ar putea să vândă cosmetice. - Da, sigur...
Aici vom spăla părul.
Iar aici voi sta eu, când primesc clienţii.
Aici, în spate, este ceva ce vreau să-ţi arăt neapărat.
Eddie, vreau să-ţi arăt ceva.
Aici este magazia pentru provizii.
Vreau ca azi să mă ajuţi să iau o decizie.
Nu face asta! E periculos.
Stai jos acolo.
Am nişte salopete. Vrei să ţi le prezint?
Da.
Asta este preferata mea, pentru că are culoarea galbenă.
E pentru prinderea acelor şuviţe mici de păr care cad pe gât.
O mai am şi pe asta mov. Poţi să te înfăşori în ea.
Îmi place asta.
Eddie, tremuri.
Şi eu!
Am aşteptat clipa asta atât de mult.
Edward!
Edward, vino înapoi! Nu poţi să-mi faci asta!
E Velcro, draga mea. Pe bordul maşinii.
- Nu am văzut-o niciodată. - Îmi pare rău că am întârziat.
Îmi pare rău, dar a trebuit să începem fără tine.
Ai avut o zi productivă, Edward?
Dna Monroe mi-a arătat unde va fi salonul.
Poţi să vinzi cosmetice acolo.
- Ar fi nemaipomenit, nu? - Da, nemaipomenit.
Apoi m-a dus în camera din spate şi şi-a scos toate hainele.
Edward, nu pot să-ţi spun cât de încântat sunt. Sunt foarte mulţumit.
Vei avea multe de învăţat din asta.
Nimic nu se compară cu faptul că îţi vei conduce propria afacere.
Eu n-am făcut niciodată asta,
dar e cea mai mare satisfacţie pe care o poate avea cineva.
Presupun că următorul pas e să te duci la bancă.
La bancă?
Da, ca să iei un împrumut şi să porneşti afacerea.
N-ai de ce să-ţi faci griji.
Cu talentul şi reputaţia ta, va fi floare la ureche.
Da...
Nu pot să vă acord creditul.
Nu există nicio evidentă a locurilor de muncă pe care le-aţi avut.
Nu aţi făcut economii şi nici investiţii personale.
Nu aveţi număr de asigurare socială. Puteţi să nici nu existaţi.
Nu aveţi nicio rudă.
Noi avem deja două ipoteci pe casă. Dar mărturiile nu contează?
N-aţi văzut că nevasta primarului de abia aşteaptă să-i devină clientă?
Pur şi simplu, nu se poate.
Faceţi-vă rost de un număr de asigurare socială.
Luaţi un credit şi cumpăraţi-vă o maşină.
Aveţi multe avantaje.
Puteţi să vă luaţi o legitimaţie de handicapat şi să parcaţi oriunde.
Nu pot să cred. Este revoltător.
Nu-ţi face griji. Nu s-a terminat. Vom face rost de bani de undeva.
Asta e intrare prin efracţie.
Părinţii mei au asigurare completă.
N-o să-i coste nimic, în afară de puţin deranj.
Într-o săptămână, tata va reface totul ca nou.
Nu putem face asta.
Cunosc pe cineva care ne va da bani pe ele.
Nu vreau să fac asta.
Nu vrei să avem propria noastră dubiţă unde să putem fi singuri?
- Cu o saltea în spate... - De ce nu faci tu asta?
Pentru că este încuiată şi avem nevoie de Edward să ne deschidă.
Nu poţi să-i iei cheia când doarme?
Singurul lucru pe care-l ţine mai aproape decât cheia este scula lui.
- "Lamă" face orice pentru tine. - Nu-i adevărat.
- De ce nu-l întrebi? - Nu e corect.
- Nu există altă cale. - Trebuie să existe.
Mi-am stors creierii încercând să găsesc altă soluţie.
- Nu vrei să avem o dubiţă? - Ba da...
Jim, luminile sunt aprinse!
Se aprind automat. Ţi-am spus că sunt plecaţi în weekend.
Ca să vadă hoţii că e cineva acasă.
- Ai oprit alarma? - Da. Să mergem.
Nu-mi vine să cred că se întâmplă asta.
Eşti sigură că el nu ştie că asta este casa lui Jim?
Nu a fost niciodată aici.
- Persoana asta a furat de la tine? - Mai încet!
Ţi-am spus că m-a furat, da? Să mergem!
Spune-le părinţilor lui şi ei îl vor pune să-ţi dea înapoi ce a furat.
Am încercat deja asta. Şi părinţii lui sunt nişte hoţi.
I-ai promis lui Kim că vei face asta. Să mergem!
Nenorocitul le-a instalat separat! Să fugim!
Jim, nu-l putem lăsa aici!
- Haide! - Nu voi face asta!
- Haide, Kim! - Opreşte-te!
Pune-mă jos!
Ştim că eşti înăuntru!
Acum dezactivăm alarma, ca să poţi ieşi afară!
- Denny, întoarce! - Nici nu mă gândesc!
Nu te pot aresta pentru că ai declanşat alarma în propria ta casă.
Le vom spune că ne-am speriat şi am fugit.
- Nu mă întorc acolo! - Trebuie să ne întoarcem!
- Tata mă va da în judecată. - Pe tine, fiul lui?
Mai ales pe mine, fiul lui. Dacă Edward ne toarnă, îl omor!
- Denny, întoarce! - Nu!
Trebuie să întoarcem!
Ridica mâinile sus, la vedere!
Mâinile sus!
Are ceva în mână. Nişte cuţite.
Aruncă armele jos!
Repet, aruncă armele jos!
Îţi mai spun o dată. Ăsta e ultimul avertisment. Aruncă armele jos!
Dacă nu vei face ce ţi se spune, vom fi nevoiţi să deschidem focul.
Nu ne obliga să facem asta. Aruncă armele!
Acum!
Se pare că avem de-a face cu un psihopat.
- Pregătiţi-vă să deschideţi focul! - Nu!
Înapoi, doamnelor!
Acelea nu sunt arme, sunt mâinile lui!
Vă rog, îl cunoaştem.
Bine. Pune-i cătuşele.
- Putem să-l vedem acum? - Îl ţinem noaptea sub observaţie.
- Trebuie să stea închis? - Puteţi să-l luaţi dimineaţa.
Bună, Edward.
Edward, dragul meu. Numai eu sunt vinovată.
Pentru numele lui Dumnezeu, băiete, ce ai avut în cap?
De ce nu am fost un exemplu mai bun?
Ai văzut că îi invidiam pe părinţii lui Jim pentru că au bani.
Ce voiai să faci cu lucrurile alea?
Am spus că vom face cumva rost de bani pentru salon,
dar nu m-am referit la furat.
Furtul nu este o soluţie. Nu-ţi aduce nimic bun.
Nimic altceva decât necazuri. Iar tu ai destule în momentul ăsta.
Edward, de ce ai făcut asta?
- La naiba cu programele TV! - Să ardă în iad cu toţii!
Sau cineva te-a pus să faci asta?
O să fie în regulă, doctore?
Anii petrecuţi în izolare nu-l ajută să facă diferenţa între bine şi rău.
Nu are termeni de comparaţie. N-a avut niciun fel de îndrumare.
Munca sa, sculpturile din grădini, tunsul şi celelalte activităţi
indică faptul că are o imaginaţie foarte bogată.
El vede realitatea total diferit faţă de cum o vedem noi.
Dar se va descurca în lume?
Da, va fi în regulă.
Aş putea să stau toată noaptea treaz făcându-mi griji pentru tine.
Ai grijă de tine, da?
Eram trează, am auzit gălăgie şi am ieşit în halat să văd ce se petrece.
Dintotdeauna am simţit că era ceva în neregulă cu el.
- Putea să intre în casa mea. - Sau în oricare din casele noastre.
V-am avertizat, nu-i aşa? Am văzut semnul lui Satan pe el.
Nu aţi ascultat avertismentul meu, dar acum îl veţi asculta.
Pentru că acum îl vedeţi şi voi.
Edward, stai aici.
- Ce ai de spus în apărarea ta? - Nimic.
- Nu vrea să vorbească. - Trebuie să spui ceva.
- Nu poate să vorbească acum. - Niciun comentariu sau o remarcă?
Ai fost tras pe sfoară? La ce te-ai gândit când ai făcut asta?
- Ce ai de spus în apărarea ta? - Măcar un comentariu.
Nu vrem să declarăm nimic. Mai târziu.
Se pare că ne vom vedea la petrecerea noastră de Crăciun.
Sigur că o facem şi anul acesta.
O facem în fiecare an. De ce n-am face-o?
N-ai decât să crezi asta, dar te înşeli.
Aici erai.
Nu ţi-au făcut niciun rău, nu-i aşa?
Te-ai speriat?
Am încercat să-l conving pe Jim să se întoarcă,
dar pe Jim nu poţi să-l convingi niciodată.
- Îţi mulţumesc că nu le-ai spus... - Cu plăcere.
Cred că te-ai simţit oribil când ţi-au spus a cui e casa.
Ştiam că e casa lui Jim.
- Ştiai? - Da.
- Atunci, de ce ai mai făcut-o? - Pentru că m-ai rugat tu.
- Nu face asta! - Ce-i cu tine?
Când o să-ţi treacă? Am făcut tot ce am putut.
I-am spus tatălui meu că e retardat, altfel ar fi rămas la închisoare.
Ce vrei mai mult de la mine?
- Puteai să-i spui adevărul. - Şi tu la fel. Doar ai fost acolo.
Ştii bine că eu n-am vrut să fac asta.
Dar până la urmă ai făcut-o.
Nu înţeleg de ce te interesează soarta lui.
Vom încerca să te ajutăm să înlocuieşti draperiile şi prosoapele,
dar încrederea noastră în tine nu va fi atât de uşor de înlocuit.
Tată!
O mică lecţie de etică.
Mergi pe stradă şi găseşti o valiză plină cu bani.
Nu e nimeni în jur. Niciun martor. Ce faci?
A: Păstrezi banii.
B: Îi foloseşti ca să cumperi cadouri pentru prieteni şi pentru cei dragi.
C: Îi dai unor oameni săraci.
D: Îi predai poliţiei.
- Tată, asta-i o prostie. - Kim!
- Eu aş păstra banii. - Potoleşte-te!
Edward?
Ce-aţi zice să mergem la bowling după cină? Va fi distractiv.
Nu te întâlneşti cu Jim în seara asta?
Nu.
Azi am avut o lecţie ca lumea.
Un băiat a adus nişte pui de oposum. Zece, poate doisprezece. Complet goi.
N-aveau niciun fir de păr.
E fascinant, dragul meu, dar tatăl tău n-a terminat încă.
Mulţumesc, dragă. Edward, aşteptăm răspunsul tău.
Îi dau celor dragi?
Ţi se pare că aşa ar trebui să faci, dar nu e bine.
Nătărăule, toată lumea ştie ca trebuie să-i predai poliţiei.
Bine gândit, Kevin.
Dar gândiţi-vă un pic.
Ăsta e cel mai frumos gest. Eu aşa aş face.
Nu vrem să-l încurcăm şi mai mult, ci încercăm să-i uşurăm viaţa,
aşa că încetează cu prostiile.
Vorbesc serios, tată. Este un gest mult mai frumos.
Noi nu vorbim de ce este frumos, ci de bine şi rău.
Termină!
Nu e de mirare că Edward nu poate să deosebească binele de rău.
Doar trăieşte în familia asta.
Ai auzit ce a făcut cu draperiile lui Peg?
E incredibil că mai fac petrecerea, după tot ce s-a întâmplat. Tu mergi?
Nu cred.
Practic a violat-o pe Joyce, ameninţând-o cu acele cuţite.
E un miracol ca a scăpat.
Nu am nimic cu Bill şi cu Peg, dar...
Ştiu, au o fiică adolescentă.
Săracii de ei! După ce am păţit eu, îţi imaginezi ce-o să-i facă ei?
Ce le-ai spus despre petrecerea de Crăciun?
- Am spus că sper să pot ajunge. - Şi eu am minţit.
Edward, vrei să mă tunzi?
- Din nou? - Sigur!
Sunt mândră să te am pe tine drept frizerul meu personal.
- Bună, dragul meu. - Bună.
Kevin, vrei să te joci "foarfece, hârtie, piatră"?
- Nu. - De ce?
E plictisitor. Câştig întotdeauna.
- Nu-l jigni! - Mă găseşti afară.
Nu-l băga în seamă. Continuă să mă tunzi.
Are nevoie de... altceva. Ce crezi, dragă?
- Mai mulţi clopoţei? - Bine, punem mai mulţi clopoţei.
Mamă, chiar crezi că ar trebui să organizăm petrecerea asta?
Bineînţeles.
Este exact ce ne trebuie pentru a calma spiritele.
Şi totul va reveni la normal.
Mai ai nişte clopoţei?
Acum ai făcut-o.
E doar o zgârietură. E în regulă.
- Dacă mai pui mâna pe ea, te omor. - Nu-i nimic grav.
- Chemaţi doctorul. A tăiat-o pe Kim. - Nu-i adevărat!
Stai departe de ea! Nu glumesc!
Distrugi tot ce atingi. De ce-ţi mai pierzi timpul pe aici?
Stai jos şi aşteaptă-mă. Îţi aduc imediat nişte gheaţă.
Nu te mişca de aici. Vin imediat.
Pleacă naibii de aici!
Pleacă! Du-te, ciudatule!
Edward, unde te duci?
Unde e?
- A încercat să te rănească. - Nu-i adevărat şi ştii bine asta.
Eşti nebună? Doar l-am văzut!
Jim, nu te mai iubesc. Vreau să pleci, bine? Pleacă!
Vorbeşti serios?
Te-am pierdut în faţa tipului ăla? Nici măcar nu e om.
Pleacă odată de aici! Pleacă!
Tată, ai văzut încotro a luat-o Edward?
Nu ştiu. A luat-o în jos, pe stradă.
- Trebuie să-l găsim. - Tatăl tău o să-l găsească.
Intraţi în casă. Mă ocup eu de asta.
Îl găsesc eu.
Edward! Chem poliţia!
Ţi-a curs atât de mult sânge dintr-o tăietură aşa de mică...
Bună seara, dnă Boggs. Am venit să-l văd pe omul cu mâinile...
Nu este aici. Mulţumesc.
Doamne...
Helen, chiar l-ai văzut?
Da. Priveşte!
Îl caut pe omul cu foarfecele.
- Slavă Domnului că sunteţi aici. - A luat-o pe acolo, domnule.
Gata, calmaţi-vă. Duceţi-vă acasă. Ne descurcăm.
- E un demon. - Prindeţi-l! Faceţi ceva!
Sunt sigură că tatăl tău îl va găsi în curând.
Cât e ceasul?
E aproape 8:30. Grozavă petrecere, nu?
Mamă, unde sunt?
- Sper că e bine. - Şi eu sper, scumpo.
Ştii, când l-am adus pe Edward să trăiască cu noi,
nu m-am gândit la toate aspectele.
Nu m-am gândit ce s-ar putea întâmpla cu el.
Sau cu noi. Sau cu vecinii noştri.
Iar acum sunt de părere că
cel mai bine ar fi ca el să se întoarcă acolo, sus.
Pentru că acolo va fi în siguranţă.
Iar noi am reveni la normal.
Am fost până aproape de familia Whitman. Nu l-am văzut nicăieri.
Haide să luăm maşina şi să-l căutăm.
- Unde e Kevin? - La Max acasă.
Pentru numele lui Dumnezeu!
- Unde crezi că mergi? - Cu voi.
- Nu, stai aici. Poate vine cineva. - Ne întoarcem imediat, draga mea.
Politia!
Edward?
- Te simţi bine? - Da. Tu?
- Unde sunt ceilalţi? - Te caută pe tine.
Ţine-mă în braţe.
Nu pot.
Ştiu că e cam devreme pentru Crăciun, dar...
Am un cadou pentru tine.
Lasă faza cu ţinutul de mână.
Gândeşte-te la rănile pe care i le-ar putea provoca în alte locuri.
Da. E o chestie odioasă.
Cred că o să leşin sau o să vomit.
Mai târziu. Acum du-mă la ea acasă.
- Nu mă obliga să conduc. - Fă ce ţi-am spus!
Poate că avea dreptate în privinţa ta.
- Du-mă acolo! - Calmează-te!
- Ne vedem mâine. Sună-mă. - Bine.
L-au prins?
- Pe cine? - Pe schilodul ăla!
Anunţă-mă şi pe mine când îl prind.
Anunţă-ne pe toţi, da?
Ca un băiat bun ce eşti.
Kevin...
Eşti bine?
- Ajutor! Edward, opreşte-te! - Dar sunt prietenul tău.
Încetează!
Ajutaţi-ne!
Ce faci? Pleacă de lângă el!
Chemaţi poliţia!
- Ia mâinile de pe mine! - Poftim?
Kevin!
Plecaţi de aici!
Edward, vino acasă.
Fugi.
Kevin e bine! E doar o mică zgârietură!
A plecat. Să nu-l mai deranjăm. Să-l lăsăm în pace.
Haide, fugi.
- Ce s-a întâmplat? - E mort?
Totul s-a terminat. Duceţi-vă acasă. Nu mai aveţi nimic de văzut aici.
- Ce s-a întâmplat? - Totul s-a sfârşit.
- Vreau nişte răspunsuri! - S-a terminat.
Unde e?
Vino înapoi! Vreau să te întreb ceva!
E în maşina poliţiei.
Nu l-au prins.
Eu mă duc la castel.
Vin?
L-am rănit pe Kevin?
Nu, totul e în regulă. Mai mult s-a speriat.
Edward, mi-a fost atât de frică...
Am crezut că ai murit.
Dar eu n-am crezut.
Încetează!
Încetează sau te omor cu mâna mea!
Ţi-am spus să stai departe de ea!
Adio.
Te iubesc.
E acolo?
A murit.
Acoperişul s-a prăbuşit peste el. S-au omorât unul pe altul.
Puteţi vedea cu ochii voştri.
Vedeţi?
Eu mă duc acasă.
Nu l-a mai văzut niciodată.
Nu după noaptea aceea.
De unde ştii?
Pentru că am fost acolo.
Puteai să mergi acolo sus. Şi acum ai putea s-o faci.
Nu, draga mea. Acum sunt o femeie bătrână.
Prefer să mă ţină minte aşa cum eram.
De unde ştii că încă trăieşte?
Nu ştiu.
Nu sunt sigură, dar cred că este încă în viaţă.
Vezi tu, înainte să vină el aici, nu a nins niciodată.
Iar după ce a venit, a început să ningă.
Dacă n-ar fi şi acum acolo sus, nu cred că ar mai ninge.
Câteodată mă mai poţi vedea dansând în ninsoare.
Sincronizare: Agentuoo7 Subtitrări-Noi Team