Emma Woodhouse, frumoasă, inteligentă şi bogată,
era pe lume de aproape 21 de ani,
fără să cunoască prea bine afecţiuni sau contrarietate.
Nu aia.
Cea de lângă.
Traducerea: Denis Kent
Cum pot rezista când o să plecaţi?
Voi fi doar la o jumătate de milă, Emma.
Dar e mare distanţa de jumătete de milă între dna Weston şi dna Taylor în casă.
Dragă Emma!
Mi-aţi fost o prietenă...
şi o însoţitoare cum puţini au avut.
Ca guvernantă pentru serviciu, dar...
aproape egală cu o mamă pentru afecţiune.
Vă doresc toată fericirea pentru nunta dvs.
Săraca Miss Taylor!
Păcat că dl Weston s-a gândit la ea.
Tată...
Dl. Weston un bărbat excelent, vesel şi plăcut.
Chiar merită o soţie bună.
Ai fi dorit să locuiască cu noi pentru totdeauna, când poate avea propria casă?
Care este avantajul de a avea propria casă? Acesta este...
de 3 ori mai mare.
Nu era necesar. Săraca dna Taylor, săraca dna Isabella!
Sora mea s-a măritat acum 7 ani.
Trebuia să te fii împăcat cu ideea până acum.
Ce zi teribilă.
Va fi întotdeauna un motiv de bucurie pentru mine organizând căsătoria.
Au spus că nu se va recăsători niciodată, dar nu am crezut.
Nu ar trebui să organizezi nunţi sau să faci predicţii.
Tot ceea ce spui întotdeauna ajunge să devină realitate.
Nu o mai face.
Promit să nu o fac pentru mine, tată.
Dar pentru alţii nu pot evita.
E cea mai bună distracţie din lume.
Şi după un astfel de succes...
Dnă Bates, dle Bates.
Dnă Gilbert, dle Cox.
Dle Woodhouse, dnă Woodhouse.
Dle Cole, dnă Cole.
Dră Woodhouse...
Dră Woodhouse!
Bună ziua.
Nu asta e cea mai frumoasă şi norocoasă zi?
Dimineaţa nu reuşeam să-mi pun pălăria din cauza tremuratului.
Sunt înconjurată de binecuvântări.
Nu-mi doresc nimic mai mult.
Încep să tremur din nou.
Ce bucurie mare!
Ce e, Emma?
Cred că fiul domnului Weston ne va surprinde.
- Frank Weston? - E Frank Churchill acum, tată.
Este moştenitorul unchiului său. Când a împlinit vârsta, şi-a luat numele.
- Mi-ar plăcea să-l cunosc. - De ce crezi că ne-ar putea surprinde?
Este ziua nunţii tatălui său.
Domnul Weston are o mare atenţie pentru el.
Nu pot să mă îndoiesc că va veni.
Săraca dnă Taylor.
Dragi prieteni,
suntem adunaţi aici în faţa lui Dumnezeu,
pentru a uni acest bărbat... şi această femeie,
în căsătoria sacră.
O condiţie onorabilă instituită de Dumnezeu,
în această perioadă în care bărbatul are o mare nevinovăţie.
Nevinovăţie?
Nevinovăţie... nu?
Păi...
Mamă, trebuie să mănânci. Este nepoliticos să nu mănânci.
Ştiţi ce voi spune.
"De ce aveţi o trăsură dacă nu o folosiţi?"
Este păcat să o ţineţi nefolosită.
- Un domn mergând pe jos e... neobişnuit. - Neobişnuit.
Bună seara, dnă Reynolds.
În sfârşit!
Dle Knightley.
- Trebuie să fi fost o plimbare neplăcută. - Deloc, este o seară minunată.
Solul a fost umed şi noroios.
Noroios, dle?
Uită-te la pantofii mei, nici măcar o pată.
Cum v-aţi descurcat? Am vrut să vă felicit.
Să ne feliciţi? A, nunta.
O zi oribilă.
Cum v-aţi comportat? Cine a plâns cel mai mult?
Ne-am comportat fermecător.
Toată lumea era bine îngrijită.
Aş putea chiar spune, nici o lacrimă şi nici un rânjet.
Aduceţi paravanul puţin mai aproape, domnului Knightley îi este rece.
Dar Frank Churchill?
Este la fel de atrăgător cum au promis cuvintele tatălui tău?
Nu a venit?
Şi-a dorit din toată inima, dar unchii lui nu l-au lăsat.
Îndrăznesc să spun că ar fi venit dacă ar fi putut.
Nu ştiu de ce spuneţi asta.
Dacă Frank Churchill ar fi vrut să participe la nunta tatălui său,
ar fi găsit o cale, dar a ales să nu vină.
Nu-l cunoaştem pe Frank Churchill.
Nu ştim de ce este sau nu capabil să facă.
Există un singur lucru pe care un om poate face întotdeauna, dacă decide...
datoria lui este şi a d-lui Frank Churchill să aibă grijă de tatăl lor.
Are şi o datorie faţă de mătuşa sa care este bolnavă.
Doamna Churchill s-a plâns întotdeauna că este bolnavă.
Nepotul său nu este doctor.
Dacă le-ar fi spus pur şi simplu şi cu fermitatea care...
Că trebuia să participe la nunta tatălui, şi nu l-ar fi obiectat nimeni.
Eşti cel mai prost judecător al dificultăţilor
de a fi dependent de ceilalţi.
Ai fost întotdeauna stăpân pe tine,
nu trebuia să te descurci cu dispoziţiile altor persoane.
Voi ţine cont de asta când vei lupta cu mine.
TOAMNA
E un nouă pensionară la şcoala doamnei Goddard, dna Smith.
Acolo, clar...
Îl auzi? Un proiect rece şi nesănătos.
Este o fiică naturală.
Nimeni nu-şi cunoaşte originile, nici măcar însăşi dra Smith.
Nu este un lucru misterios?
Dra Taylor ar fi auzit-o.
Ghinionul naşterii tale, Harriet,
va trebui să te facă foarte atentă cu privire la asociaţii tăi.
Nu există nici o îndoială că eşti fiica unui domn.
Va trebui să solicitaţi rangul prin orice mijloace vă stă în putere.
Domnişoara Woodhouse, o cunoaşteţi pe Martin de la Abbey Mill Farm?
ştiu că sunt chiriaşii fermei, care este deţinut de domnul Knightley.
Au fost amabili cu mine vara asta. Mulţumesc.
Când am plecat, dna Martin era atât de încântată
încât i-a trimis doamnei Goddard o gâscă frumoasă.
A spus că e cea mai bună gâscă pe care o văzuse vreodată.
Familia Martin sunt exact clasa de oameni
care simt că nu ai ce face cu ei.
O clasă sau două în plus m-ar putea interesa.
Dacă erau foarte săraci, le-aş fi putut fi utilă într-un fel, dar...
unui fermier cu siguranţă ajutorul meu nu i-ar fi necesar.
Deci este mai presus atenţia mea decât a lui.
Dl Robert Martin, într-o zi, a mers 3 kilometri să-mi caute nuci,
pentru că ştia cât de mult îmi plac.
Cred că este foarte inteligent, capabil să înţeleagă totul.
Bine...
după ceai, vom merge în vizită la doamna Weston.
I-am promis să ne întâlnim în fiecare zi.
Frumos serviciu, dle Elton.
Nu sunt prima care vă vizitează astăzi.
Nu eşti mai puţin binevenită pentru a fi a doua.
Dle Elton... Dra Harriet Smith.
Sunt foarte onorat.
Harriet, tu aşează-te acolo,
pentru a admira punctul de vedere al lui Enscombe.
Dl Frank Churchill este artistul.
Se vorbeşte despre unul dintre cele mai elegante reşedinţele Yorkshire.
Am auzit şi eu.
Şi domnul Churchill va moşteni întreaga moşie.
E foarte norocos.
Există astfel de... asemănări între noi.
Ambii orfani de mame la o vârstă fragedă. Şi are grijă de mătuşa lui, ca mine de tata.
Dar...
cum putem admira o astfel de frumuseţe de pictură având...
harul în faţa ochilor noştri, în carne şi sânge?
Domnul Elton este un om atât de afectabil.
Într-adevăr prietenos şi plăcut.
E gentil.
Îi vreau binele domnului Elton.
Mă întreb de ce, dră Woodhouse,
încă nu v-aţi gândit să vă căsătoriţi, adorabilă aşa cum sunteţi.
Nu am niciunul dintre stimulente pe care le au de obicei femeile.
Nu am nevoie de confort, nu am nevoie de o ocupaţie,
şi nici de consecinţe.
Cred că puţine femei căsătorite deţin casa soţului
cât ştiu eu despre Hartfield.
Vă aştept mâine din nou.
Mulţumesc dnă Woodhouse.
Mulţumesc.
Domnişoară Woodhouse, pe care o preferaţi?
Sunt identice.
Desigur, dar cea închisă la culoare, dacă se murdăreşte, nu se vede.
- Cea deschisă... - Atunci, cea închisă la culoare.
Cea deschisă este mai graţioasă.
Domnişoară Woodhouse! Ce s-a întâmplat?
Domnişoară Woodhouse.
Domnişoară Woodhouse! Ce faceţi?
Dvs, domnişoară Smith?
V-am văzut de la fereastră.
Domnişoară Woodhouse, am veşti bune.
Am primit o scrisoare azi dimineaţă de la nepotul meu Jane Fairfax.
Sper că este sănătos.
De obicei, îmi scrie marţi, dar astăzi este...
Sănătatea lui!
Domnişoară Woodhouse, eşti atât de amabilă că aţi întrebat. Bietul Jane.
Era în Weymouth cu colonelul Campbell şi...
Unde am pus scrisoarea?
Trebuie să fie prin apropiere.
Cu siguranţă nu mă aşteptam...
E aici, între mănuşi. Le-am pus între mănuşi.
Era printre mănuşi. Da, era în Weymouth cu colonelul Campbell, soţia sa,
şi cea mai dragă prietenă a lui Jane, domnişoara Campbell, recent căsătorită.
Acum este doamna Dixon şi... Cerule!
Dl Dixon, tânărul cel cel mai fascinant din lume,
i-a făcut Janei o favoare zilele trecute. Erau...
Ce frumuseţe!
Da, au fost plecaţi într-o călătorie... pentru o excursie pe o barcă.
Şi Jane, din cauza unei izbituri bruşte în barcă,
deodată între pânze,
ar fi fost aruncată în apă,
şi chiar...
s-ar fi înnecat,
dacă domnul Dixon, cu promptitudine extraordinară de spirit,
nu ar fi prins-o de rochie,
salvându-i viaţa în acest fel.
Săraca Jane, ar fi putut să moară.
Tremur numai cât mă gândesc.
Vă imaginaţi, orfană.
Mă bucur că domnişoara Fairfax a ieşit teafără.
Jane va fi fericită să ştie că are
prieteni atât de iubitori şi devotaţi.
Doamne fereşte să plictisesc oameni ca Knightleys,
nici măcar jumătate din ce face dna Bates cu Jane Fairfax!
Îmi face graţă doar să spun numele... Jane Fairfax.
Fiecare dintre scrisorile sale este citită de cel puţin 40 de ori.
Şi dacă face o pereche de jartiere tricotate,
nu vorbim despre nimic altceva pentru o lună.
Ăla e Robert Martin.
- Domnişoară Smith. - Dle Martin.
Mă bucur să te văd, domnişoară Smith.
Cine s-ar fi gândit să-l întâlnească!
Aşadar, domnişoară Woodhouse?
E cum v-aţi aşteptat?
Ce credeţi despre el?
Nu mă aşteptam la prea multe,
defapt, nu mă aşteptam la nimic, dar...
mărturisesc că mi l-am imaginat cu un grad sau două mai aproape...
de nobileţe.
Trebuie să recunosc...
el nu este la fel de rafinat ca...
un adevărat domn.
Sper că dl Woodhouse nu este bolnav.
Nu.
Tata îl vede pe domnul Perry în fiecare zi.
Ştiu că îl dezamăgesc foarte mult.
Rareori sunt indispusă.
Dacă nu ar inventa boli pentru mine, nu aş mai apărea în scrisorile lui.
De fapt...
sunteţi portretul perfect al sănătăţii, domnişoară Woodhouse.
Doamna Martin vă consideră femeia cea mai atractivă din Highbury.
Niciodată să nu mă mai flatezi în faţa d-lui Knightley, Harriet.
Mă vede deja jalnică.
Nu vă privesc ca fiind o persoană jalnică.
Având în vedere cât de frumoasă eşti, se pare că nu te deranjează prea mult.
Vanitatea ta minte cu siguranţă.
Ştii ce a spus dl Elton despre tine, acum două zile?
Te-a definit...
"harul în persoană".
Am sentimentul că comportamentul lui
este mai dulce decât era odată, şi...
Mă întreb dacă nu are în minte să intre în harurile tale.
Bună ziua, dnă Goddard.
- Bună ziua, dle Elton. - Fetelor...
Mai repejor!
Sunt făcute într-un mod deosebit, dră Woodhouse. Aveţi un talent fermecător.
Au o anumită valoare, poate mai mare cele care încă nu au fost terminate.
Aşa spune dl Knightley, şi critică tot ceea ce fac.
Ţi-au făcut vreodată un portret, Harriet?
Nu.
Ce lucru ar fi mai frumos să ai un portret cu Harriet!
Da, ar fi frumos.
Vă implor să o faceţi, dră Woodhouse, chiar acum.
Ia-ţi dat domnişoarei Smith,
tot ce are nevoie.
Era deja frumoasă când a venit la tine, dar atracţiile
pe care le-ai adăugat sunt la infinit mai mari decât ceea ce a primit de la...
natură.
Dle Woodhouse, talentele fiicei dvs sunt de neegalat.
Vă rog, admiraţi.
Ai făcut-o prea înaltă, Emma.
Nu.
Cu siguranţă nu e făcută prea înaltă. Nu e prea înaltă.
Da, este foarte... drăguţă.
Când este terminat, trebuie s-o puneţi în ramă.
Permiteţi-mi. Credeţi-mă...
cu acest portret, dră Woodhouse, mă voi duce la Londra
nu înainte să-mi cereţi asta.
Ar fi o mare onoare pentru mine.
Nu am nicio îndoială.
Totul merge aşa cum mă aşteptam.
El e îndrăgostit de tine.
Nu ştiu care este părerea dvs, dnă Weston,
despre această mare... intimitate
între Emma şi Harriet Smith, dar cred că este un lucru rău.
- Eu sunt de altă părere. - Dra Smith nu ştie nimic despre lume.
Şi uitaţi-vă la Emma, ca şi cum ar şti totul.
Ignoranţa ei este măgulitoare.
Dar instruirea lui Harriet va fi un stimulent pentru Emma să se educe pe sine.
- Vor citi împreună. - Emma intenţionează să citească mai mult
de când avea 12 ani.
Nu se va dedica niciodată pentru ceva care necesită sârguinţă şi răbdare.
Nu vă pot permite să judecaţi pe această temă.
Sunteţi obişnuit să trăiţi singur, încât nu cunoaşteţi valoarea companiei.
Mereu că nu se va căsători niciodată, ceea ce, evident, nu înseamnă nimic.
Aş dori să o văd pe Emma îndrăgostită...
şi mă îndoiesc că nu va fi aşa.
Ar fi un bine pentru ea.
Robert! A sosit dl Knightley!
Ziua trece, dle Martin, veniţi!
Vă sunt recunoscător, domnule. Am crezut că trebuie să aştept primăvara.
Cumpăraţi în afara sezonului, dle Martin, oricând puteţi.
Dle Knightley...
Îmi permiteţi să vă cer un sfat?
Bineînţeles.
Domnişoara Woodhouse!
Nu ştiţi ce s-a întâmplat! Robert Martin mi-a cerut mâna.
Mi-a scris că mă iubeşte foarte mult.
E o scrisoare frumoasă?
Sau e prea scurtă?
O scrisoare foarte frumoasă.
Atât de frumoasă încât poate l-a ajutat una dintre surorile lui.
Ce ar trebui să-i răspund?
Dragă dră Woodhouse, daţi-mi un sfat.
Nu, nu. Trebuie să foloseşti cuvintele tale.
Credeţi că ar trebui să-l refuz.
Cred că este o regulă generală, Harriet,
că dacă o femeie are îndoieli, indiferent dacă să accepte un bărbat sau nu,
ar trebui să-l refuze cu siguranţă.
Poate...
e prea prudent.
- Credeţi că ar trebui să-l refuz? - Nu-ţi pot da un sfat în vreun fel.
Trebuie să fii tu cel mai bun judecător al fericirii tale.
Acum sunt...
oarecum hotărâtă,
sunt aproape decisă...
să...
îl refuz pe dl Martin.
Să-l refuzi?
E o decizie mai proastă decât aş fi crezut. Harriet Smith...
îl refuză pe Robert Martin?
- Sper că faceţi o greşeală. - Am văzut răspunsul.
- Nimic nu putea fi mai clar. - Aţi văzut răspunsul?
Aţi scris răspunsul, este opera dvs. Aţi convins-o să-l refuze.
Chiar dacă ar fi cum spui, nu mă simt vinovată.
Dl Martin este un tânăr respectabil, dar nu este la nivelul Harrietei.
Nu, de fapt, el este superior ei în instanţă şi clasa socială.
Infatuarea dvs cu aceea fată vă face oarbă.
Cum poate pretinde Harriet Smith, prin naştere, dispoziţie sau educaţie,
o unire mai bună decât cea cu Robert Martin? Este fiica a nu ştiu cine...
Nu există nici o îndoială că tatăl său este bogat!
Nu are nicio relaţie respectabilă!
Are un venit excelent. Nimic nu a fost evitat pentru creşterea sa.
Ştim doar că are un internat într-o şcoală,
este graţioasă, are un caracter bun, nimic altceva.
Nimic altceva? Astea nu sunt calităţi banale, dle Knightley.
Până când bărbaţii se îndrăgostesc de intelectuali, în loc de chipuri frumoase,
o fată drăguţă ca Harriet va fi mereu admirată şi căutată peste tot.
Nu greşesc în a spune că sexul dvs crede că aceste calităţi
sunt cele mai mari pentru a lăuda o femeie.
Vă garantez că inteligenţa dvs maltratată
aproape că mă face să cred aşa.
Este mai bine să fii fără judecată decât să-l foloseşti la fel de rău ca dvs.
Bărbaţi de bun simţ nu vor neveste stupide.
Iar cei mai prudenţi bărbaţi s-ar teme de inconveniente şi necinste
în care ar suporta dacă misterul de la originea sa a ieşit la iveală.
Lasaţi-o să se mărite cu Robert Martin
şi va fi în siguranţă şi respectată pentru totdeauna.
Dar dacă vă aşteptaţi la o nuntă importantă,
nimeni de rangul ei nu va fi vreodată suficient pentru ea.
Planurile pentru Harriet nu le cunoaşteţi decât dvs.
Dar din moment ce nu este un mister că vă place să organizaţi nunţi,
este legitim să presupunem planurile dvs.
Şi ca prieten...
vreau doar să vă avertizez că, dacă Elton este bărbatul ales, va fi un efort pierdut.
Ştie că este un tânăr foarte atractiv,
apreciat oriunde merge, dar la cum se exprimă în prezenţa bărbaţilor,
sunt convins că nu intenţionează să se arunce înainte.
Vă sunt foarte datoare pentru că mi-aţi deschis ochii.
Dar, în acest moment, am încetat să mai organizez nunţi.
Vreau doar să o ţin pe Harriet lângă mine.
Este minunat!
Cu siguranţă aţi cheltuit o avere.
IARNA
Mereu eu trebuie să am grijă de educaţia lui. Nu mi se pare corect.
Este responsabilitatea ta să înveţi copilul cum se bea lapte
fără să-l verse pe pantalonii mei preferaţi!
Emma! Au ajuns!
Haide, Bella, încetează să plângi. Nu este frumos.
O călătorie insuportabilă.
Soţule, comportă-te frumos.
- Tată! - Isabella.
Emma.
Regret că nu v-aţi dus la mare în loc să veniţi aici.
De ce să regreţi? Am beneficiat de asta.
Nu pare că dl John Knightley se simte atât de bine.
- Medicul ne-a recomandat Southend. - Pentru aerul de mare şi băi.
Uneori marea este bună. Odată aproape că m-a omorât.
Ajunge.
Vă rog să nu vorbiţi de mare.
Mă face nefericită.
E invidioasă, nu a văzut marea niciodată.
Dl Wingfield a spus că a fost cel mai bun loc pentru familie.
Poate că ar trebui să vă schimbaţi medicul.
Soţul meu mi l-a recomandat.
La Cromer nu aş fi fost de acord, dar la Southend!
Să rămânem prieteni.
Spune-i mătuşii tale, micuţa Emma,
că a greşit mult şi că trebuia să fie un exemplu mai bun pentru tine.
Ce se întâmplă? Are febră?
Unde e bona? Chemaţi-o.
- Are febră? - Nu ştiu. Unde e bona?
- Sună-l pe Perry! - Nu-l suna pe Perry.
Sună-l imediat pe Perry!
Cum moartea urmează viaţa...
Da...
Cât timp...
este vorba de bunele intenţii...
am avut amândoi dreptate.
Nu s-a dovedit că eu greşesc.
Dle Knightley.
Dl Martin a fost dezamăgit?
Un bărbat nu poate fi mai mult.
Vine domnişoara Woodhouse!
Domnişoară Woodhouse.
Harriet!
Domnişoară Woodhouse!
Sunteţi... în dezordine.
Mereu mă îmbolnăvesc de Crăciun.
Întinde-te, te rog.
O să-ţi lipsească petrecerea de la Randalls.
Va fi şi domnul Elton. În plus, este aşteptată sosirea lui Frank Churchill.
Predica domnului Elton.
Predica lui în ziua de Crăciun.
Le scriu în fiecare duminică.
O să scriu eu pentru tine.
Sunteţi aşa de drăguţă cu mine, dră Woodhouse.
Bine aţi venit!
Bine aţi venit, prieteni!
Bine aţi venit!
Dle Elton.
- Cum face biata dră Smith? - Nu prea bine, mă tem.
Regretul nostru pentru starea ei. Dra Smith vă transmite scuze.
O să-i simţim lipsa, tot timpul.
Frank a fost reţinut la Enscombe, îmi pare rău.
Am primit scrisoarea lui azi-dimineaţă.
Dle Churchill?
Dl Churchill va moşteni întreaga proprietate.
Se vorbeşte ca fiind unul dintre cele mai elegante Reşedinţe Yorkshire.
O altă scrisoare înflorită plină de declaraţii şi falsuri?
Greşeşti. Scrisorile lui par să satisfacă pe toată lumea.
Bănuiesc că nu o satisfac pe dra Weston.
Dacă ar fi fost o persoană importantă, ar fi venit.
Pari hotărât să gândeşti prost de el.
Aş fi gata să îi recunosc meritele ca la oricine altcineva, dar...
Habar n-am, în afară de faptul că este bine plantat şi că are aspect frumos.
Chiar dacă nu avea altceva de recomandat, ar fi o comoară pentru Highbury.
Nu sunt văzuţi des bărbaţi tineri drăguţi şi politicoşi.
Nu putem revendica alte virtuţi în plus.
Mă iertaţi că nu sunt atât de copleşit.
Amândoi avem prejudecăţi. Dvs împotriva lui, eu împotriva favoarei.
Şi nu putem fi de acord, până când nu este aici.
Prejudecăţi... Nu am prejudecăţi.
Da, dar eu am.
Foarte multe, şi nu îmi este ruşine deloc.
Afecţiunea mea pentru Westons îmi provoacă o prejudecată certă în favoarea lui.
Doamna Churchill stabileşte legea pentru Enscombe, oricine...
cedează. A stabilit că,
dacă Frank nu se căsătoreşte cu o femeie cu o zestre vizibilă,
va fi exclus din testament.
Este geloasă, chiar şi de consideraţia pe care îl are pentru tatăl său.
- Geloasă... - Cu toate astea, este iubit de nepotul ei.
- Este preferatul lui. - Dragă Emma, să nu încercaţi,
cu buna dvs dispoziţie, să înţelegeţi greşit.
Lăsaţi să fie ceea ce este.
Se vorbeşte ca fiind unul dintre cele mai elegante Reşedinţe Yorkshire.
Avem un climat potrivit pentru sezon.
Îndrăznesc să spun că va ninge în noaptea asta.
Zăpadă? În noaptea asta?
- Când a început? - Hai să chemăm trăsura imediat.
Nici măcar doi centimetri, dar ninge cu prudenţă.
- A mai nins când a murit mama ta. - Ştiu.
- Ce facem? Emma! - Dl Weston are dreptate, tată.
- Avem camere pentru toţi. - Caii sunt în formă excelentă.
- Mâncare caldă! - Nu putem face nimic, ninge.
- Unde e trăsura? - Din fericire, avem mai mult de o trăsură.
- Dacă unul e suflat de vânt... - Soţule, vă rog!
Crăciun fericit.
Îmi pare foarte rău, dar trebuie să plecăm.
Trebuie să ne bucurăm de faptul că Frank nu a venit de Crăciun.
Foloseşte trăsura ta, tată. Dle Knightley, mutaţi trăsura.
- Tata nu se simte bine. - Luaţi-o. Este prima şi cea mai rapidă.
Veţi lua o boală, soţul tău este bolnav.
Voi merge cu tine atunci.
Se pare, că este posibil să nu supravieţuiescă.
Dră Woodhouse!
Dle Elton!
Profit de această oportunitate preţioasă să vă declar sentimentele
- ... care cred că vă sunt deja cunoscute. - Ai băut prea mult vin.
- Atracţia mea arzătoare. - Dle Elton! V-aţi pierdut minţile.
Sunt gata să mor dacât să mă refuzi.
Mă confundaţi cu prietena mea.
Orice mesaj pentru dra Smith voi fi fericită să-i transmit.
Dra Smith? Un mesaj pentru dra Smith?
Nu m-am gândit niciodată la dra Smith pe tot parcursul existenţei mele.
Nu i-aş fi acordat niciodată atenţie, dacă nu era prietena ta.
Nu m-a interesat niciodată dacă este vie sau moartă, dacă nu era prietena ta.
Dră Woodhouse...
cine se poate gândi la dra Smith când dvs sunteţi aici?
Tot ce am spus sau am făcut, de săptămâni,
a fost cu un unic scop, să-mi exprim adoraţia pentru tine.
Încântătoare domnişoară Woodhouse...
permiteţi-mi să interpretez această...
interesantă tăcere.
- Spune-mi că ai înţeles mai demult. - Nu! Dle...
nu, nimic de genul ăsta.
E departe de dorinţele mele. Interesul dvs pentru Harriet
m-a bucurat şi am sperat că veţi avea succes.
Dra Smith este o fată foarte bună.
Şi, fără îndoială, există bărbaţi care n-ar avea nimic de obiectat.
Fiecare persoană are un rang divers...
Dră, vizitele mele la Hartfield s-au datorat numai dvs,
şi încurajările pe care le-am primit...
Încurajări?
V-am încurajat, după părerea dvs?
Vă înşelaţi complet, domnule.
Nu am intenţii să mă căsătoresc momentan.
- Vizitiu, opreşte trăsura. - Domnule Elton...
Vizitiu, opreşte trăsura!
Dră Woodhouse!
Nu m-a iubit niciodată.
Vă iubeşte pe dvs.
Voia să-şi crească statutul şi să se îmbogăţească.
Desigur.
Harriet.
Nu te-ai fi gândit niciodată la el dacă nu ar fi pentru mine.
Te-am asigurat de interesul lui şi m-am asigurat că îl vei frecventa pe Hartfield.
Nu vă învinovăţesc, dră Woodhouse.
Nu l-aş fi putut merita niciodată.
Şi doar o prietenă apropiată şi amabilă ca dvs putea simţi că este posibil.
O adevărată prostie.
Harriet!
Nu-l pot privi fără să mă gândesc la el!
Arde rama dacă vrei, dar trebuie să păstrezi portretul.
O voi lua eu şi o voi păstra ca pe o imagine a prietenei mele.
La revedere, tată.
Vom face această călătorie în siguranţă? Stai lângă sora ta.
De ce eşti palid? Unde e fata? Unde e fata?
Henry are nevoie de jucăria lui, trebuie s-o găsim.
Nu voi opri trăsura pentru o jucărie.
Ne vedem curând, Isabella. La revedere!
Tată!
Aş fi vrut să nu plece.
Nu trebuie să mă părăseşti niciodată, Emma.
Tată...
ştii bine că n-aş putea.
PRIMĂVARA
Se va întoarce, nu poate fi plecată pentru totdeauna.
Curatul nu va putea predica pentru totdeauna.
Nimeni nu predică da dl Elton.
Ascultaţi acest vers, dră Woodhouse.
- Ascultaţi. - Încetează să mai vorbeşti de dl Elton.
Dră Woodhouse!
Dră Smith! Am veşti importante!
Nepoata mea, Jane Fairfax...
Dră Woodhouse, Jane Fairfax... ea e...
Ne-a făcut o surpriză, e aici!
Veniţi să bem un ceai.
Ce emoţii!
A răcit foarte rău, sărăcuţa.
Cu mult timp în urmă, pe 7 noiembrie, şi încă nu şi-a revenit.
Prietenii lor dragi, Campbell, au sfătuit-o să meargă acasă,
şi să caute un aer bun pentru ea.
Sper că tatăl dvs este bine.
Foarte bine. Vă mulţumesc.
Îi pare atât de rău că au plecat dragii lor prieteni, Campbell,
şi dna Dixon, şi...
Dl Dixon, cel mai adorabil dintre bărbaţi,
care ne-a făcut o favoare atât de mare, în Weymouth, în octombrie.
Încă sunt şocată dacă mă gândesc la ceea ce putea...
Dacă nu ar fi fost dl Dixon, cu acele valuri, şi apa, şi...
acele pânze...
Ce bărbat adorabil.
Cerule.
Nu este minunat?
Gândiţi-vă dacă ar rămâne pentru 3 luni.
Veniţi să ne vizitaţi în Hartfield.
Mamă, ai auzit?
Dra Woodhouse ne-a invitat pe toate la Hartfield!
Mamă! Trebuie să guşti tortul.
Nu, eu... nu vă recomand crema.
Ce spuneţi de o jumătate de pahar cu vin? Într-un pahar cu apă,
naturală.
Îl vom vedea într-o zi pe Frank. Nu am nicio îndoială.
Ştii, Jane, dl Frank Churchill
este un bărbat despre care se vorbeşte mult în Highbury.
Nu-i aşa, domnişoară Woodhouse?
Cu toţii suntem nerăbdători să-l întâlnim.
Era în Weymouth când Jane era acolo.
Ne-am cunoscut din fugă.
Frank Churchill a fost în Weymouth? În octombrie?
Era luna în care s-a căsătorit tatăl său.
Trebuie să ni-l descrieţi. Are aspect frumos?
E plăcut?
Cred... că în general e aşa.
Crema asta este făcută foarte bine.
Trebuie să-l întreb pe bucătarul vostru cum o prepară.
Dră Fairfax.
Păcat că nu o aveţi în colecţia dvs.
Sper să nu am nevoie.
Nimeni din lumea asta nu cântă mai frumos ca dvs.
Mă bucur că aţi invitat-o pe dra Fairfax să cânte.
Neavând un pian în casa bunicii sale, trebuie să fie o adevărată satisfacţie.
Mă bucur că aprobaţi asta.
Dar sper că nu sunt îndatorată în ceea ce priveşte oaspeţii lui Hartfield.
Nu, dvs nu sunteţi datoare.
Se vede clar că nu vă place de dra Fairfax.
Toată lumea crede că ar trebui să ne placă doar pentru că avem aceeaşi vârstă.
De câte îmi amintesc, mi s-a spus că nu pot găsi
o însoţitoare mai bună decât Jane Fairfax.
Ea...
aşa de rafinată, aşa de superioară.
Poate că rafinată.
Poate că...
este tânăra rafinată care vrea să pară a fi ca dvs.
Trei luni pentru a face mai mult decât mi-aş dori şi mai puţin decât ar trebui.
Acea statuie glaciară şi imperturbabilă.
Eu trebuie să plec.
Harriet.
Ne-ai lipsit.
Mama noastră întreabă mereu de tine. Vei veni să ne vizitezi din nou?
Cu plăcere.
O zi bună, dră Martin.
Dră Catherine Martin.
Dle Martin.
Dră Smith!
Drumul cel mai scurt este inundat.
Ar fi bine să treceţi pe lângă grajdurile d-lui Cole.
Acolo terenul este mai înalt.
Te-ai descurcat extrem de bine.
Şi s-a terminat acolo.
A fost prima întâlnire, nu se va mai repeta.
Nu trebuie să te reţină mai mult de un sfert de oră.
Şi nu permiteţi reminiscenţe periculoase.
Nu va fi nici măcar o aluzie din trecut.
Caut vila Highbury, domnule.
Peste pod, în stânga la Crown.
- Veţi vedea clopotniţa. - Mulţumesc.
Vă mulţumesc mult.
Minunată!
Ne-aţi lipsit mult. Este fermecător.
Suntem mereu încântaţi că veniţi la Hartfield.
Uită-ne aici.
- Draga mea. - Dnă Weston.
El e fiul meu, Frank Churchill.
- Dră Emma Woodhouse. - Dră Woodhouse.
Ne-ai luat prin surprindere.
Aş putea spune că da.
Nu sunt multe locuri unde pot merge atât de departe, dar...
întorcându-mă acasă, am crezut că pot reprinde libertatea.
Ne-am gândit să facem o plimbare prin sat, Emma. Veniţi cu noi?
Am fi încântate.
Splendid.
Bine.
Ştiu că avem ceva în comun, Jane Fairfax.
V-aţi vizitat în Weymouth?
Vă rog, să intrăm aici.
Ca să-mi dovedesc că sunt un adevărat cetăţean din Highbury,
trebuie să cumpăr ceva de la Ford.
Vă rog să mă scuzaţi, dră Woodhouse. Vorbeaţi cu mine în urmă cu puţin timp.
Întrebam dacă l-aţi cunoscut bine pe dl Fairfax şi prietenii lui în Weymouth.
Acum că am înţeles întrebarea,
trebuie să vă spun că mi se pare incorect.
Întotdeauna doamna este cea care are dreptul să decidă asupra gradului de cunoaştere.
Răspundeţi cu aceeaşi discreţie pe care ar fi folosi-o ea.
Ceea ce aţi spus lasă mult de gândit...
că aţi putea spune orice despre relaţia dvs cu ea.
Ştiu doar că în general este cunoscută,
ca fiind săracă şi de joasă speţă.
Presupun că aici se organizează dansurile. Odată la 2 săptămâni pe durata iernii.
Mă tem că Highbury va dezamăgit deja.
Există puţină viaţă socială pentru dans.
Un han atât de mare poate avea un sală de dans
şi unde există o sală de dans...
trebuie să existe şi un dans.
Nu putem sta fără să dansăm.
Sunt cunoscute exemple de tineri la care trecut multe,
multe luni la rând, fără a participa la vreun dans
de nici un fel,
şi fără să dăuneze trupului sau spiritului, dar când încercările mişcării rapide
au fost încercate...
trebuie să ai o inimă tristă
să nu-ţi doreşti asta.
Este foarte murdar în interior.
Draga mea, nu exagera.
La lumina lumânărilor va arăta la fel de curat ca Randalls.
- Haideţi să organizăm un dans! - Da, şi...
când se va întâmpla, pot...
spera că îmi vei acorda primele două dansuri?
Cole va face primirea în onoarea lui Frank, şi poate e posibil să dansăm.
Prin urmare,
Emma Woodhouse a decis să accepte invitaţia domnului Cole, negustorul.
Dl Churchill se va întoarce în curând la Yorkshire.
Trebuie să profităm de fiecare ocazie atâta timp cât el nu este aici.
Trebuie.
E în Highbury doar de două săptămâni.
A pierdut o zi întreagă la Londra doar să se tundă.
26 de km, de două ori.
Este un prost şi un inutil.
Dle Cole.
Aveţi în comun două proprietăţi magnifice.
Donwell Abbey, Enscombe, pe care îl vei moşteni curând.
Vei moşteni... nu prea curând.
Sper că unchiul tău Churchill este...
în stare bună de sănătate.
Excelentă chiar.
Aţi auzit bârfele incredibile care a aprins limbile satului?
Un pian, foarte elegant,
a fost livrat în această dimineaţă d-rei Fairfax, fără numele expeditorului.
Nu am văzut niciodată un instrument atât de valoros.
Un pian foarte elegant.
Şi fără numele expeditorului!
- Fără numele expeditorului. - Jane va rămâne uimită.
Şi perplex la idee cine i-ar fi putut trimite.
Perplex, da!
- De ce zâmbiţi? - Dvs de ce?
Zâmbesc din plăcere, cred.
Un pian este un cadou minunat.
Mă întreb de ce nu şi-a cumpărat până acum.
Poate că dra Fairfax nu şi-a dorit în trecut.
Sau pentru că dl colonel Campbell nu a lăsat-o să-i folosească instrumentul.
Acum va fi închis la Londra, fără ca cineva să-l atingă.
Are o coafură atât de neobişnuită, nu am văzut niciodată aşa ceva.
Trebuie să fie ideea ei, nu văd pe nimeni altcineva ca ea.
Dacă colonelul Campbell nu este donatorul, cine poate fi?
Dna Dixon? În semn de... prietenie?
Poate fi ea?
Sau poate dl Dixon?
Dl Dixon?
I-a salvat viaţa. Ştiaţi?
O excursie cu barca şi întâmplător era pe punctul de a cădea în apă.
El a salvat-o.
Doamnelor şi domnilor,
un duet!
Tu ce crezi, Emma?
Încerc să combin o relaţie între dl Knightley şi Jane Fairfax.
- Dl Knightley şi Jane Fairfax? - Cineva trebuie să fi trimis acel pian.
Şi ea a fost întotdeauna favorita lui. În noaptea asta a trimis
trăsura lui să o ia, iar el a venit pe jos.
Nu a fost galant?
Dle Weston.
"Şi nu mergeţi niciodată în instanţă cu robul tău, Doamne,"
"pentru că în prezenţa Ta..."
"nimeni care trăieşte nu va fi îndreptăţit."
S-a căsătorit!
Nu poate fi o veche cunoştinţă. A fost plecat doar şase săptămâni.
Soţia mea, doamna Augusta Elton.
Această casă este foarte asemănătoare cu cea a cumnatului meu,
dl Suckling, din Maple Grove.
Foarte asemănătoare.
Sunt foarte uimită de asemănare.
Nu e incredibil de asemănătoare, dragă soţule?
Foarte asemănătoare.
Aproape că îmi imaginez că sunt în Maple Grove. Scara, la intrare...
Am observat cât de asemănător era, aşezat în aceeaşi parte a casei.
Vă garantez, dră Woodhouse, că este o mare bucurie pentru mine
să mă întorc într-un loc în care îmi place atât de mult...
Maple Grove.
O reşedinţă cu adevărat spectaculoasă.
Dacă sunteţi forţată să vă mutaţi, ca mine,
dră Woodhouse,
veţi înţelege marea fericire să întâlnesc pe cineva
care ne aminteşte ce am lăsat în urmă.
Am fost şi oaspeţi în Randalls.
Ce oameni drăguţi sunt cei din familia Weston.
Şi cine vine în vizită în timp ce eram acolo?
Knightley! Knightley în persoană.
Evident, fiind un prieten apropiat al domnului E,
eram foarte curioasă să-l cunosc.
"Prietenul meu Knightley" fusese menţionat atât de des,
încât eram aşa de nerăbdătoare să-l cunosc.
Şi trebuie să-i dau dreptate dragului meu soţ, spunând că...
nu trebuie să fie ruşinat absolut deloc de prietenul său.
Knightley!
Nu-mi venea să cred, Knightley!
Nu l-a văzut niciodată în viaţa ei, şi apoi descoperă că este un domn.
O ticălosă îmbogăţită, cu "domnul E" şi "soţul ei drag".
Emma!
- Dle Weston. - Dră Smith.
Churchill s-a stabilit la Richmond. Uitaţi.
Frank se întoarce.
Vom avea dansul nostru.
Nu. Nu...
Tu...
- Eşti Frank Churchill. - Sigur că da.
Dansaţi aşa de bine.
O adevărată splendoare!
Este totul perfect, excelent pregătit, pe cuvântul meu.
Nu lipseşte nimic.
Dră Woodhouse, chiar cred că aţi avut lampa lui Aladdin.
Aproape că mă simt ca în lumea zânelor.
O astfel de transformare! Unde ne aşezăm?
Oriunde Jane nu este expus curentului.
Vă place rochia mea?
Mă întreb dacă nu este prea suprasolicitat. Urăsc ideea de a fi prea îmbrăcată.
Urâsc hainele strălucitoare.
Desigur, acum trebuie să pun câteva ornamente, pentru că se aşteaptă.
O mireasă, ştiţi, trebuie să arate ca o mireasă.
Dar gustul meu natural, e ca totul să fie simplu.
Vă place coafura Janei?
Şi-a făcut-o singură. Este o splendoare!
Niciun coafor londonez nu ar avea un stil mai rafinat.
Emma, noi care credem că dna Elton se aşteaptă ca dvs să deschideţi dansul.
Şi s-a gândit că Frank ar trebui să o invite.
Frank nu poate veni, dar va promis primele două dansuri cu dvs.
Acesta este planul: o voi invita eu pe dna Elton.
Dansul este în onoarea lui Frank, dar am organizat-o eu.
O s-o invit eu.
Trebuie să acceptaţi să fiţi a doua.
O mireasă trebuie să fie prima, în public.
Este aproape suficient să mă facă să decid cu căsătoria.
Vreţi să fiu eu prima?
Simt o ruşine să sparg gheaţa întotdeauna eu.
Domnilor!
Vi s-a simţit lipsa la Highbury.
Serios?
Cum se simte mătuşa dvs?
Atât de bine, încât vrea să mă concedieze.
Dvs nu dansaţi dle Elton?
Cu plăcere dră Weston, dacă dansaţi cu mine.
Ei bine, poate...
E o fată tânără liberă,
care m-ar face fericită să o văd dansând. Dra Smith.
Dră Smith.
Dacă nu erai un bătrân căsătorit, dar zilele mele de dans s-au terminat.
Doamnă Weston, vă rog să mă scuzaţi.
Dansaţi, dră Smith?
Mulţumesc...
de bunătatea dvs cu Harriet.
Nu aveţi pentru ce să-mi mulţumiţi.
Şi scopul său nu a fost s-o rănească doar pe Harriet.
Mi-am făcut idei greşte despre dl Elton.
În el există o penurie pe care dvs aţi observat-o şi eu nu.
Aţi ales binele din el decât a făcut-o el însuşi.
Harriet Smith are calităţi excelente
de care doamna Elton este total lipsită.
Vă onorează,
Emma, ca dvs pe ea.
Dră Woodhouse, veniţi.
Fiţi un exemplu pentru prietenii dvs, sunt leneşi. Adormiţi.
- Trebuie să facem o altă rundă de dans! - Sunt pregătită dacă aveţi nevoie de mine.
Cu cine dansaţi?
Cu dvs.
Dacă mă invitaţi.
Aţi demonstrat că ştiţi să dansaţi,
şi nu suntem frate şi soră ca să o facem improprie.
Aşa e.
Destul, încetează să te faci de râs.
Nu mă fac de râs.
Dle Churchill! Harriet!
- Ce s-a întâmplat? - Câţiva ţigani au atacat-o.
Când a încercat să scape, a căzut!
- Avea un crampe. - Am dansat prea mult!
- Este rănită? - Nu am văzut.
Am ajuns la scurt timp după şi am adus-o aici.
- Nu ştiam unde, altfel. - În sufragerie!
S-a întâmplat datorită foarfecelor!
Foarfecelor?
Am luat cu împrumut nişte foarfece de la dna Bates.
Eram la jumătatea drumului de acasă când mi-am amintit.
Şi...
aşa că m-am întors.
Dvs de ce sunteţi aici?
Trăsura mea...
trăsura mea... calul a dat cu copita.
- V-aţi dus cu trăsura la bal? - Da.
Ce s-ar fi întâmplat cu mine, dră Woodhouse, fără acele foarfece?
Merg să-l aduc pe Perry.
Dră Woodhouse...
cred că m-am îndrăgostit din nou.
Trebuie s-o avertizăm pe dna Goddard că e bine.
Da, eu o să-l trezesc pe tata.
- Trebuie să ştie că avem ţigani în zonă. - Da, să mergem repede.
- Dră Woodhouse... - Nu mai zi nimic.
Nu plecaţi!
Dle Churchill...
vă rog.
Rămâneţi.
Ce se întâmplă, ce s-a întâmplat? Ea... este în viaţă?
Harriet este nevătămată, tată. Mulţumită d-lui Churchill.
Vă rog să rămâneţi. Dl Knightley va suna alarma.
Mergem amândoi.
- De ce ne alarmăm? - L-am sunat pe Perry, tată.
El este superior ţie, dar s-au întâmplat lucruri extraordinare.
- Au existat uniuni cu disparităţi mai mari. - Crede-mă...
- Nu am chef să fac presupuneri. - Dar serviciul care ţi-i la făcut...
Serviciul?
Doar amintindu-mi ce s-a întâmplat,
şi tot ce am încercat...
S-a apropiat de mine, cu acel aspect nobil...
O schimbare imediată. De la disperare, la...
fericire perfectă.
Am făcut greşeli în trecut, dar acum voi fi mai prudentă.
Voi evita orice amestec.
Ce poveste am auzit, dragă Jane?
Ai fost săptămâna trecută la oficiul poştal în ploaie.
De ce, sărmană fată? De ce ai face aşa ceva?
Nu te las să faci din nou aşa ceva.
Am să vorbesc du dl E.
Persoana care ne aduce scrisorile,
unul dintre ai noştri, nu-mi amintesc numele,
va avea grijă de dvs.
Credeţi că dl Knightley
poate extinde o invitaţie tuturor la Abbey, dră Woodhouse?
Îmi place să explorez reşedinţe de lux şi îmi este frică...
după ce a epuizat ceea ce oferea Highbury.
Mă tem că dl Knightley are grijă de chiriaşi şi deloc de casă.
Sălile de dans şi galeriile de artă sunt închise.
Aş fi foarte bucuros să deschid Donwell pentru explorarea dvs, dră Elton.
Ar fi trebuit să fac asta de ceva timp.
Mi-ar plăcea mai mult decât orice.
Fixaţi data, şi voi veni cu plăcere.
Nu pot, până nu vorbesc cu toţi invitaţii care trebuie să vină la petrecere.
Este recepţia mea, voi invita eu oaspeţii.
Sper să-l aduceţi şi pe Elton.
Dar nu vreau să vă deranjez cu alte invitaţii.
Acum păreţi foarte viclean.
Dar gândiţi-vă, nu trebuie să vă fie frică
să lăsaţi responsabilitatea pe mâna mea. Femei căsătorite, ştiţi,
ele pot fi în deplină siguranţă.
Există o singură femeie căsătorită pe lume la care i-aş permite
să invite la Donwell oaspeţii pe care îi preferă.
- Dra Weston, presupun. - Nu, dna Knightley.
Atâta timp cât nu este acolo, mă voi ocupa singură de aceste probleme.
VARA
Cerule!
Nu vă simţiţi ca şi cum aţi fost teleportată?
Îmi vine greu să cred că sunt în Anglia.
Ar fi trebuit să-l însoţesc, dar cu o noapte înainte de a pleca,
m-a lovit febra şi nu am putut merge.
Vă rog să mă scuzaţi.
Bineînţeles.
Vă puteţi bucura de privelişte la fereastra din sud, dră Smith.
Pot să vă însoţesc?
Jane, desigur, cunoaşte lumea mult mai mult decât mine. A fost în Irlanda.
Puteţi...
fi amabilă, când vor observa, să le spuneţi că am plecat acasă?
Dacă doriţi.
Nu vă gândiţi să vă întorceţi singură în Highbury.
- Nu vă simţiţi bine? - Dră Woodhouse...
Se întâmplă tuturor să se simtă obosit în spirit.
Al meu, mărturisesc...
că este epuizat.
Am pierdut petrecerea?
Deloc, explorăm casa.
Am fost reţinută de mătuşa mea.
A avut o criză de nervi care a durat câteva ore.
Nu credeam că o să ajung aşa de încălzit, sau n-aş fi venit.
Ia loc şi te răcoreşte.
Cu o bere rece, poate.
De îndată ce mătuşa mea se va recupera, voi pleca în străinătate.
M-am săturat să stau în hohote, am nevoie de o schimbare.
Vorbesc serios, orice ar crede privirea ta pătrunzătoare.
- Am greaţă de Anglia. - Ai greaţă de bogăţie şi confort.
Nu puteţi inventa o scuză şi să vă bucuraţi că rămâneţi?
Vă înşelaţi foarte mult. Nu mă simt bogat sau răsfăţat.
Mâine o să mergem la Box Hill.
Cu siguranţă nu este "Marele Tur",
dar va fi ceva pentru un tânăr în căutarea schimbării.
Dacă vreţi să rămân şi să vin cu dvs...
o s-o fac.
Vă sunt foarte recunoscător că m-aţi rugat să vin azi.
Am fost decis să plec din nou.
Da, ai fost foarte iritat.
Însoţitorii noştri sunt extrem de plictisitori.
Ce putem face pentru ai trezi?
Orice prostie va fi de folos.
Doamnelor şi domnilor, dra Woodhouse mi-a ordonat să spun...
că doreşte să ştie la ce vă gândiţi.
Cerule! La ce ne gândim?
Dră Woodhouse, sunteţi sigură că vreţi să ştiţi la ce ne gândim?
Nu, pentru nimic în lume.
Este ultimul lucru pe care l-aş putea suporta chiar acum.
Este genul de lucru la care nu m-am gândit vreodată să am prilejul să întreb,
în calitate de doamnă a petrecerii.
Adevărat, iubito. Foarte adevărat.
Dar unele doamne spun orice.
Mai bine ia-o ca pe o glumă.
Toată lumea ştie ce ţi se datorează.
Cei mai mulţi dintre ei se simt jigniţi.
Îi voi ataca într-un mod mai... direct.
Doamnelor şi domnilor, dra Woodhouse mi-a ordonat
să vă spun că renunţă la dreptul de a vă ştii gândurile,
şi vă cere să spuneţi ceva amuzant de la fiecare dintre voi.
Vă cere un lucru foarte inteligent, sau două lucruri moderat inteligente,
sau trei lucruri foarte stupide.
Şi promite să râdă cu toată inima la fiecare din voi.
Bine, atunci nu trebuie să-mi fac griji.
Trei lucruri cu adevărat foarte stupide.
Este potrivit pentru mine. Sunt sigură că spun 3 lucruri stupide
de îndată ce deschid gura.
Dar există o dificultate, doamnă.
Când vreodată v-aţi oprit la trei?
Nu, am înţeles ce a vrut să spună.
Voi încerca să-mi ţin limba sub control.
Mie îmi place această idee.
De acord...
Voi face tot posibilul.
Vreau să inventez o ghicitoare.
- Cât valorează o ghicitoare? - Puţin, cred, dar...
dar vom fi indulgenţi.
Dle Knightley, cred că a fost foarte neplăcut.
Nu ar fi trebuit să fi spus asta unei vechi prietene.
Mă întreb cum a putut face asta.
Care sunt cele două litere ale alfabetului care exprimă perfecţiunea?
Cele două litere...
care exprimă perfecţiunea? Eu... chiar nu ştiu.
Vă spun eu.
"M" şi "A", Emma.
- Aţi înţeles? - Dl Weston ne-a arătat cum se joacă,
dar şi cum se termină, pentru cine poate îmbunătăţi perfecţiunea.
Cer să fiu scutită. Nu mă prefac că sunt deşteaptă.
Eu trebuie să am voie să judec când să vorbiţi şi când să ţineţi limba.
- Mergem la o plimbare, Augusta? - Ar fi bine.
M-am săturat să explorez atâta timp un singur loc.
- Suntem alături de doamna Elton? - Dacă îţi face plăcere, draga mea.
Cu toată inima, să mergem.
Cum ai fi putut fi atât de insensibilă cu domnişoara Bates?
- Nu a fost atât de grav. - Pentru că ai fost insolentă,
faţă de o femeie cu caracterul, vârsta şi situaţia dvs.?
- Nici măcar nu m-a înţeles. - Vă asigur că a înţeles.
A înţeles perfect, a vorbit despre asta.
Ştiu că nu există o creatură mai bună...
Ar fi trebuit să auziţi cum a vorbit despre asta.
Cu ce candoare şi generozitate.
Trebuie să recunoaşteţi că binele şi ridicolul se amestecă din păcate în ea!
Sunt amestecate în ea, recunosc, şi dacă era o femeie înstărită,
nu m-aş certa cu tine libertatea de comportament, dar este săracă!
Ea a coborât din uşurinţa în care s-a născut şi dacă trăieşte până la o vârstă târzie,
va coborî şi mai jos. Va văzut crescând...
- E cald şi sunt obosită! - Consideraţia ei a fost o onoare!
Şi să te vedem acum, despreţuind-o, în mândria unui moment,
să râdeţi de ea, s-o umiliţi în faţa nepoatei sale şi a altora,
mulţi dintre ei se lasă îndrumaţi după modul în care o trataţi, a fost oribil!
Porneşte!
Am fost de neiertat...
şi o arogantă insuportabilă.
Am fost lipsită de respect,
şi indelicată, nechibzuită şi insensibilă...
Mă tem că Jane nu se simte prea bine.
O durere de cap îngrozitoare.
A scris toată dimineaţa.
Scrisori atât de lungi.
I-am spus: "Draga mea, vei orbi."
Îmi pare foarte rău, dnă Bates.
Transmiteţi-i urările mele de bine.
Aţi aşteptat la uşă. Mi-a fost atât de ruşine, dar...
a fost puţină gălăgie şi nu am auzit bătaia.
Până când am ajuns pe scări, nu ştiam că a venit cineva.
Sunteţi foarte amabilă.
Sunteţi foarte amabilă, dră Woodhouse.
Emma. Cum ai găsit-o?
Emma i-a vizitat pe dra şi dna Bates.
Este întotdeauna atât de... grijulie cu ele.
Îmi pare rău că nu mai pot rămâne, domnule.
Ne veţi lipsi în seara asta.
Pe curând, Emma.
Ce s-a întâmplat?
Dna Churchill a murit.
A murit?
Am crezut întotdeauna că boala ei a fost inventată, dar...
Emma...
Frank a fost aici azi dimineaţă să ne dea o veste incredibilă.
Este imposibil să vă descriem surpriza.
Frank şi Jane Fairfax s-au logodit.
Ce?
Au făcut o promisiune solemnă deja din octombrie.
Făcută în Weymouth şi ţinută secret de toată lumea.
Ce?
Logodiţi?
- Înainte de a veni amândoi la Highbury? - Logodiţi în secret.
Desigur, dacă mătuşa lui ar fi ştiut, l-ar fi dezmoştenit.
M-a durut foarte mult, Emma. Şi l-a rănit şi pe tatăl său.
- El a fost cel care i-a dat pianul. - Da, a recunoscut.
Emma, ştii că a fost o dorinţă pe care ne-am dorit-o.
Nu... nu şi pentru mine.
Îmi pare atât de rău, Harriet.
De ce vă pare rău pentru mine?
Nu credeţi că îmi pasă de domnul Frank Churchill.
A fost o vreme, nu prea demult, de fapt,
în care mi-ai dat un motiv să cred că eşti interesată.
De el?
Niciodată! Dră Woodhouse, cum aţi putut crede aşa ceva?
Harriet... ce vrei să spui?
N-am crezut niciodată că e posibil să mă înţelegi greşit.
Mi-aţi spus că s-au întâmplat lucruri extraordinare.
Că au existat legături de o mare disparitate, au fost cuvintele dvs.
Harriet...
hai să ne lămurim acum ca să nu mai avem alte neînţelegeri.
Vorbeşti despre domnul Knightley?
Bineînţeles!
- Dar... - Am crezut că ştiţi.
Dar când te-a ajutat dl Churchill, protejându-te de ţigani...
Nu!
Nu mă refeream la ţigani, nu!
Mă gândeam la o circumstanţă mult mai preţiosă.
La dl Knightley care a venit la mine rugându-mă să dansez,
când dl Elton a refuzat să mă invite.
Dumnezeule mare!
Şi... ai impresia că dl Knightley o să vă întoarcă afecţiunea?
Trebuie să spun că da.
El mi-a arătat iubire...
şi bunătate.
Şi la Donwell, s-a străduit să-mi descrie câteva detalii
privind gestionarea terenurilor şi a chiriaşilor săi.
Am fost întrerupţi, dar înainte de asta...
părea că mă va întreba dacă inima mea era deja ocupată.
Da, dar...
poate că a făcut aluzie d-lui Martin.
Poate s-a gândit spre interesul domnului Martin.
Îl vreţi dvs pe dl Knightley.
Harriet...
Nu-mi fac iluzii c-ar avea sentimente pentru mine.
Harriet?
Ar fi trebuit să mă consider prezumtivă
gândindu-mă la el, şi nu la dvs.
Harriet...
Ştiu că el este ultimul...
bărbat care ar face o femeie să creadă că încerci mai mult decât simţi...
dacă crezi...
că el te iubeşte...
L-am refuzat pe dl Martin din cauza dvs.
Pentru că...
Harriet!
Emma!
Dle Knightley.
- Ai auzit vestea? - Dra Fairfax şi Frank Churchill.
Nu mi-am dat seama, dar acum pare că sunt condamnată la orbire.
Draga mea Emma, timpul va vindeca rana. În curând va pleca.
O să-l uitaţi.
Sunteţi foarte amabil,
dar vă înşelaţi.
Orbirea mea m-a făcut să acţionez într-un mod de care îmi va fi întotdeauna ruşine,
dar nu am alte regrete.
Cu privire la...
Dl Churchill.
El dezonorează cuvântul "bărbat".
Şi este răsplătit cu o tânără femeie atât de dulce? Jane...
Ve-ţi fi o creatură nefericită.
Totul revine în avantajul lui.
Mătuşa lui este un obstacol, mătuşa lui moare.
Manipulează pe toată lumea şi toată lumea este bucuroasă să-l ierte.
Este cu adevărat un bărbat norocos.
Vorbiţi de parcă l-aţi invidia.
De fapt, îl invidiez.
Emma...
Într-un singur aspect, el este obiectul invidiei mele.
Nu vreţi să mă întrebaţi de ce. Dvs...
văd că sunteţi hotărâtă să nu arătaţi curiozitate.
Sunteţi înţeleaptă...
dar eu nu pot fi înţelept.
Trebuie să-ţi spun, Emma, ceea ce nu vrei să mă întrebi,
deşi poate că regret...
Atunci nu vorbi.
Dacă doriţi să vorbiţi cu mine,
ca prietenă, sau să-mi cereţi părerea...
ca prietenă, voi fi aici să vă ascult.
"Ca prietenă", spune-mi că este doar un cuvânt...
Spune-mi, Emma.
Voi avea vreodată o şansă de succes?
Draga mea, Emma...
pentru că dragă îmi vei fi pentru totdeauna, iubita mea, răspunde-mi la întrebare.
Nu pot face discursuri măreţe. Dacă eu...
v-aş iubi mai puţin, aş fi în stare să vorbesc mai mult.
Dar dvs...
dvs ştiţi cum sunt eu. Eu...
v-am ţinut prelegeri,
v-am învinovăţit,
şi aţi îndurat cum nimeni altul din Anglia n-ar fi făcut-o.
Dumnezeu ştie dacă am fost mediocru în dragoste, dar îmi înţelegi sentimentele.
Vrei să te măriţi cu mine?
Emma...
Emma.
Emma?
- Emma... - Nu, eu...
Nu, eu...
Eu...
Nu pot!
De ce nu?
Harriet!
- Harriet? - E îndrăgostită de dvs!
Şi ea crede că şi dvs de ea.
Aţi dansat cu ea, i-aţi arătat bunătatea şi...
i-aţi acordat atenţia lui Donwell vorbindu-i despre chiriaşi...
şi aţi fost pe cale să o întrebaţi dacă inima îi era deja ocupată!
Pentru Robert Martin, pentru Robert Martin! V-a spus asta?
N-o pot face să sufere din nou!
Îi voi face o vizită în seara asta lui Robert Martin.
Îl voi îndemna să-i ceară mâna pentru a doua oară d-rei Smith.
El încă o iubeşte, sunt sigur. Trebuie doar să-i cer asta din nou.
Nu prin scrisoare, ci în persoană.
Nu...
Nu, trebuie s-o fac eu.
O să merg eu la el.
Dle Martin...
trebuie să vă fac o mărturisire.
V-am provocat mari suferinţe.
La fel cum am cauzat suferinţă prietenei mele.
Prietenei mele... cea mai bună.
Harriet.
Dl Robert Martin mi-a cerut să mă mărit cu el.
Am acceptat.
Atunci este cel mai norocos bărbat pe care-l cunosc.
Harriet, eu...
Mai e ceva.
Am primit o scrisoare de la tatăl meu.
Acum că am ajuns la vârsta majoratului, s-a descoperit pe sine.
Spune că este un comerciant.
Al Bristolului.
Face huse pentru pantofi.
Vine la Highbury să mă întâlnească săptămâna viitoare.
Şi atunci sper că o să-l duceţi la Hartfield.
Dvs...
nu simţiţi rece, dle Knightley?
La genunchi.
Eu... pot spune că nu, dle.
Păcat.
De fapt...
- Da, domnule. Simt rece. - Paravanul!
Bartholomew, Charles, mai repede!
Nu ăsta, ăla.
Nu ăla, ăsta.
Cum aş putea să-l părăsesc vreodată?
Se poate muta cu tine la Donwell.
Ştiţi că n-ar face-o niciodată.
N-ar rezista.
Atunci voi veni eu aici.
- Ai lăsa-o pe Abbey? - Da.
V-aţi sacrifica independenţa?
Da.
Aţi locui cu tatăl meu într-o casă care nu este a ta?
Da.
Cum este acum, dle Knightley?
E mult mai bine.
Dragi prieteni...
suntem adunaţi aici,
în faţa lui Dumnezeu, pentru a uni acest bărbat...
şi această femeie, în căsătoria sacră.
O condiţie onorabilă,
instituită de Dumnezeu,
în această perioadă în care bărbatul are o mare nevinovăţie.
Traducerea: Denis Kent
Resincronizarea: DISTEL Subs.ro Team @ www.subs.ro
BAZAT DUPĂ NOVELUL LUI JANE AUSTEN
Subtitrare descarcata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania