Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‎NETFLIX ‎ȘI LEGENDARY PICTURES PREZINTĂ
‎De unde să încep?
‎ANGLIA
‎EU LA ZERO ANI
‎Mai întâi trebuie să știți ‎că mama m-a numit Enola.
‎A insistat chiar!
‎Enola...
‎Enola.
‎Știu că e un nume ciudat,
‎dar mamei îi plac jocurile de cuvinte.
‎- Pe locuri. ‎- Fiți gata.
‎Start!
‎Iar Enola scris invers înseamnă
‎„singură”.
‎SINGURĂ
‎Da!
‎Îmi spunea mereu…
‎O să te descurci de minune ‎singură, Enola.
‎Și totuși eram mereu împreună.
‎- Nu. ‎- Ba da!
‎Tata a murit când eram mică.
‎Nu prea mi-l amintesc.
‎Cei doi frați ai mei au plecat de acasă ‎la scurt timp.
‎Nici pe ei nu mi-i prea amintesc.
‎Așa că am rămas doar noi două
‎și era minunat.
‎Nu era o mamă obișnuită.
‎Nu m-a învățat să fac coliere din scoici ‎sau să brodez.
‎Noi făceam alte lucruri.
‎Lectură,
‎experimente științifice,
‎sport,
‎tot felul de exerciții,
‎atât fizice...
‎cât și mentale.
‎Mama zicea că la Ferndell ‎eram libere să facem orice…
‎Scuze, bunicule.
‎...și să fim cine vrem.
‎Ea era toată lumea mea.
‎Dar ea nu îmi împărtășea totul.
‎În încheiere, doamnelor, ce alegem?
‎Bankmen met,
‎entangle herb,
‎sau Ellie Houseman.
‎- De acord ? ‎- Da.
‎- Cred că da.
‎Ellie Houseman.
‎Desigur.
‎Mama credea ‎că intimitatea e de mare preț,
‎dar și cel mai des încălcată.
‎Al doilea lucru ‎pe care trebuie să-l știți:
‎acum o săptămână, în dimineața zilei ‎în care împlineam 16 ani,
‎m-am trezit...
‎Mamă?
‎...ca să aflu că mama lipsea.
‎Părăsise Ferndell Hall, casa noastră,
‎în timpul nopții.
‎Mamă?
‎Și nu s-a mai întors.
‎A lăsat
‎doar darurile ‎pe care mi le-a dat dna Lane la ceai.
‎LIMBAJUL FLORILOR
‎Ce mai daruri!
‎Uite, pe ăsta l-a făcut chiar ea.
‎FOLOSEȘTE ACESTE DARURI ‎CU ÎNȚELEPCIUNE
‎Eram fericite.
‎Nu-i așa, dnă Lane?
‎N-ar fi trebuit să-mi dea ea darurile?
‎Al treilea lucru de știut,
‎poate unii dintre voi l-au ghicit deja,
‎ciclismul nu e ‎printre punctele mele forte,
‎dar dacă te grăbești undeva, ‎faci ce e nevoie.
‎Al patrulea lucru de știut,
‎mă duc să-mi întâmpin frații,
‎Mycroft și Sherlock,
‎nume care, invers, se scriu
‎Tforcym, respectiv Kcolrehs.
‎Poate n-ar trebui să insist ‎pe ideea cu „singură”.
‎- Mulțumesc. ‎- Da.
‎Sherlock Holmes.
‎TÂNĂR DETECTIV REZOLVĂ CAZUL
‎Celebrul detectiv, savant, chimist,
‎violonist virtuoz,
‎trăgător de elită,
‎spadasin, luptător cu bețe,
‎pugilist,
‎gânditor deductiv genial.
‎Fratele meu genial.
‎El va avea răspunsurile.
‎Dl Holmes?
‎Și... Dl Holmes?
‎Da.
‎M-ați chemat?
‎Ați trimis o telegramă...
‎să ne întâlnim aici.
‎Și al cincilea lucru de știut,
‎nu m-au văzut de ceva vreme.
‎Enola.
‎Doamne!
‎Uită-te la tine!
‎Arăți îngrozitor.
‎Unde-ți sunt pălăria și mănușile?
‎Am avut o pălărie.
‎Mă mănâncă capul de la ea. ‎Mănuși nu am.
‎Nu are mănuși?
‎E clar că nu, Mycroft.
‎Nu după tine am trimis, prostuțo. ‎Am trimis după trăsură.
‎- Măcar ai adus-o? ‎- Trăsura?
‎Da.
‎Ce trăsură ați vrea? ‎Mă gândesc la câteva...
‎Trăsura pentru care plătesc.
‎Sigur.
‎Cred că ne confundați cu altă familie.
‎Băiete, adu-ne o trăsură.
‎Repede!
‎Ce...
‎Doamne, uite în ce stare e casa.
‎Nu e minunată?
‎Ce naiba a făcut?
‎Domnilor, bine ați venit acasă!
‎A trecut ceva vreme.
‎Ce e asta?
‎Tenis?
‎Mama zice că încep să mă pricep.
‎Partida e încheiată.
‎Ea unde naiba e?
‎Aș spune că merge bine, nu-i așa?
‎Patul n-a fost făcut.
‎- Crizanteme. ‎- Hainele nu au fost puse la loc.
‎- Călin și morcov sălbatic. ‎- Gata cu blestematele alea de flori!
‎N-a fost nimic necurat.
‎- Cum? Ești sigur? ‎- Creioanele ei de desen
‎sunt pe terminate.
‎Evident, a decis să nu cumpere altele.
‎Victimele unei răpiri își planifică ‎rareori propria dispariție.
‎N-avea să se întoarcă
‎și și-a ascuns perfect intențiile.
‎Sunt vești bune, nu?
‎Nu și dacă aștepți să se întoarcă.
‎Dumnezeule mare! Feminism.
‎Poate era nebună sau senilă.
‎Nebunie în familia noastră? ‎Mă îndoiesc.
‎A plecat fără să lase niciun indiciu, ‎de aici deduc
‎că știa bine ce face.
‎O nebună nu putea întocmi conturile ‎pe care mi le trimitea de zece ani.
‎Perfect clare și ordonate,
‎detalii despre o baie
‎- Care nu există. ‎- ...și un closet...
‎- La fel. ‎- ...măriri de salarii
‎pentru valeți, cameriste, bucătărese,
‎- grădinari, ajutoare... ‎- Înțelegeți deja.
‎...pentru Enola, profesoară de muzică,
‎instructor de dans, guvernantă.
‎Enola, măcar ai avut guvernantă?
‎N-ar vrea să intrați aici.
‎E camera ei privată.
‎Spune-mi, măcar s-a ocupat ‎de educația ta?
‎Punea preț pe educație.
‎M-a învățat chiar ea.
‎M-a pus să citesc ‎toate cărțile din bibliotecă.
‎Shakespeare, Locke
‎și enciclopedia,
‎Thackeray și eseurile ‎lui Mary Wollstonecraft.
‎Și am făcut-o pe cont propriu.
‎Ca să învăț.
‎Mama a zis că așa devin o tânără...
‎femeie.
‎Asta voia ea să devii?
‎- Mycroft! ‎- Ce?
‎Nu știu ce voia ea să devin.
‎Și pe mine m-a părăsit.
‎Se va întoarce, nu, Sherlock?
‎Nu-i așa?
‎Ce pune la cale, Sherlock?
‎E prea bătrână ca să se mărite, ‎nu știu să fi avut pasiuni sau ambiții.
‎Trebuia doar să-i asigure Enolei ‎o viață decentă
‎și să-și trăiască cu demnitate ‎anii ce i-au mai rămas.
‎Asta e casa mea, nu a ei. ‎E casa mea de când a murit tata.
‎A cerut 16 ani ‎ca s-o crească aici pe Enola.
‎I-am dat. ‎Pentru asta merit să fiu jefuit?
‎Nu eu sunt ticălosul aici.
‎Poate avea nevoie de bani.
‎Evident, ție nu-ți lipsesc. ‎Ți-a tăiat guvernul din salariu?
‎Nimic nu se schimbă, nu-i așa? ‎Nimic nu se schimbă.
‎Nu ne vedem luni întregi, ‎apoi apari din senin,
‎fără nicio grijă și mă condamni ‎cu remarci șugubețe.
‎- Doar întreb. ‎- Judeci.
‎Judeci, deși tu nu ți-ai asumat ‎nicio responsabilitate.
‎Nu te-a interesat niciodată familia asta.
‎Nu vreau să te judec.
‎După cum văd eu, ‎avem două probleme.
‎Unu: să găsim un internat
‎dispus s-o accepte pe Enola
‎ca să nu fie o ratată desăvârșită ‎în lumea asta.
‎Asta sunt pe cale s-o rezolv...
‎cu ajutorul unei vechi prietene.
‎Și doi: s-o găsim pe mama.
‎Prima e problema mea, ‎pe a doua o consider a ta.
‎Draga mea!
‎Dă-mi voie.
‎Un automobil! ‎Încântător, dră Harrison!
‎Sunt educatoare, dle Holmes.
‎Țin pasul cu vremurile.
‎Poate Enola preferă să stea aici.
‎Ai putea angaja o guvernantă.
‎Are nevoie de o mână fermă, Sherlock.
‎Unde e?
‎E înăuntru, deși trebuie să te avertizez,
‎e neinstruită.
‎O să vedem imediat.
‎Trebuie să învețe totul de la zero.
‎Stai dreaptă, fato!
‎Așa e mai bine.
‎În lipsa mamei,
‎e pupila mea, nu a ta.
‎Talie: 61 cm.
‎- Piept: 84 cm. ‎- E prea puțin.
‎E foarte bine.
‎Șolduri: 89 cm.
‎Ce dezamăgire!
‎Va trebui să folosim umplutură.
‎O femeie sălbatică și periculoasă ‎a crescut un copil sălbatic.
‎Pare inteligentă.
‎Șoldurile ajută ‎la funcționarea picioarelor, nu?
‎Ce nevoie au să fie mărite?
‎Mai ai și limba ascuțită, nu? ‎O să-mi placă.
‎Mie n-o să-mi placă să fiu încătușată ‎în hainele astea ridicole.
‎Hainele astea nu vor încătușa.
‎Ele vor elibera.
‎Vei putea să te integrezi în societate, ‎să te bucuri de numeroasele ei plăceri.
‎Să trezești interes, să atragi.
‎Cu ajutorul drei Harrison, ‎o vom face acceptabilă pentru societate.
‎Tata s-ar întoarce în mormânt.
‎La școala mea,
‎vei învăța să fii o domnișoară
‎și îți vei face mulți prieteni noi.
‎Nu am nevoie de prieteni. ‎Îmi țin singură companie.
‎Needucată, îmbrăcată prost,
‎o sălbăticiune fără maniere.
‎Nu am nevoie să merg ‎la școala ta ridicolă.
‎Nu! Te rog, nu-mi face asta.
‎Lasă-mă să rămân aici. ‎Aici sunt fericită.
‎Ești deja domnișoară, Enola. ‎Ai nevoie de educație.
‎Testează-mă la orice crezi ‎că trebuie să știu
‎- pentru a fi acceptată. ‎- Dacă te-ar fi educat bine,
‎n-ai sta în neglijeu în fața mea.
‎Așa cum ești, ‎n-ai nicio șansă să-ți găsești soț.
‎Nu vreau un soț!
‎Educația trebuie să-ți scoată ‎și ideea asta din cap.
‎Sherlock.
‎- Nu-l lăsa să-mi facă asta. ‎- Ești pupila lui.
‎Fă-mă pupila ta.
‎Călăuzește-mă. Învață-mă.
‎- Pentru el sunt o pacoste. Tu... ‎- Enola!
‎Îmi pare rău.
‎Nu pot să fac nimic.
‎Nici când a fost crud cu mama ‎n-ai putut să faci nimic.
‎Nu e periculoasă.
‎A fost și este remarcabilă.
‎Și dacă încă nu vedeți asta, ‎să vă fie rușine amândurora.
‎Atât de remarcabilă, ‎încât te-a lăsat în grija mea.
‎Am avut o discuție minunată, nu?
‎Îmi dau seama că vom fi prietene bune.
‎Dră Harrison, vă sunt recunoscător ‎pentru bunătate.
‎Dle Holmes,
‎sunt onorată.
‎O voi aduce mâine chiar eu.
‎Dumneavoastră?
‎Bine.
‎Și eu desenez.
‎Gândesc mai bine,
‎îmi limpezesc gândurile.
‎Și pentru mine e la fel.
‎O caricatură.
‎E mai bine să n-o vadă Mycroft.
‎- Ai de gând să rămâi acolo? ‎- Voiam intimitate.
‎Când te-am văzut ultima dată, ‎erai mică și timidă,
‎cu un con de pin învelit în lână.
‎Îl trăgeai după tine.
‎Îi spuneai Dash.
‎Știai că regina Victoria ‎avea un câine Cavalier King Charles
‎numit Dash, voiai să ai și tu unul.
‎Nu te lăsai convinsă ‎să-ți pui pantaloni.
‎Fundul tău era mereu gol.
‎Cred că asta e tot ce-mi amintesc.
‎Mulțumesc.
‎Te rog să uiți totul.
‎Un con de pin numit Dash?
‎Sună ridicol.
‎Tata alerga după tine strigând:
‎„Scoate câinele ăla afurisit ‎din casa mea!”
‎De ce n-ai venit pe-aici?
‎Am fost ocupat.
‎De ce nu ne-ai scris?
‎Ți-ar fi păsat de scrisorile mele?
‎Am decupat din ziare ‎tot ce am găsit despre cazurile tale.
‎Sunt flatat.
‎A fost nevoie să dispară mama ‎ca să vii acasă.
‎A vrut să plece.
‎Nu se mai întoarce.
‎Nu.
‎Adevărul e că mama a avut mereu ‎un motiv pentru orice.
‎Felul ei de a face lucrurile.
‎Astfel de mistere îți dau ‎cea mai mare satisfacție când le dezlegi.
‎Nu vreau un mister, Sherlock.
‎Vreau ca mama să fie aici ‎și viața mea să fie cum era.
‎Ești tulburată.
‎E de înțeles,
‎dar inutil.
‎Caută ce există,
‎nu ce vrei tu să existe.
‎În curând vei afla adevărul.
‎„Felul ei de a face lucrurile...”
‎Uite, pe asta a făcut-o ea.
‎„Singură."
‎E numele meu.
‎M... Z...
‎A...
‎C.
‎Încearcă invers.
‎Aveți răbdare.
‎„Crizanteme…
‎între caută…
‎Enola.”
‎„CAUTĂ ÎNTRE CRIZANTEMELE MELE.”
‎Am înțeles, mamă.
‎Crizanteme, crizanteme…
‎„Dăruirea de crizanteme indică ‎atașamentul față de familie
‎și, implicit, afecțiunea.”
‎„Crizantemele mele.”
‎Nu cele pe care le-a cumpărat.
‎Cele pe care le-a pictat.
‎ENOLA
‎Bani. Trebuie să fi lăsat un mesaj.
‎„Viitorul e în mâinile noastre.”
‎Care viitor?
‎Ai în fața ta două căi, Enola.
‎Calea ta...
‎sau calea pe care ți-o aleg alții.
‎„Viitorul e în mâinile noastre.”
‎S. HOLMES
‎Mama a reușit să dispară de la Ferndell, ‎iar eu trebuie să fac la fel,
‎chiar în hainele ‎în care a crescut Sherlock.
‎E o stratagemă necesară.
‎Începusem s-o stăpânesc.
‎Prima fază a planului e îndeplinită.
‎Te voi găsi, mamă.
‎Jocul a început.
‎ÎN CĂUTAREA MAMEI
‎FAZA 1
‎FAZA 2
‎Evident, nu puteam merge ‎la gara din oraș,
‎așa că am ales un alt tren.
‎Cu frații mei pe urmele mele, ‎nu se știe pe unde caută.
‎Nici urmă de el, domnule.
‎Vreau garanția că fiul meu nu este...
‎Nu e în trenul ăsta.
‎Bineînțeles că e în tren! ‎Nu ați căutat cum trebuie.
‎Domnule, polițiștii mei au căutat ‎în fiecare colțișor.
‎- Dragul meu, poate ar trebui... ‎- Tăcere, mamă.
‎Trăsura l-a lăsat aici azi-dimineață. ‎Trebuie să fie pe-aici.
‎Nici măcar nu știm ‎dacă dragul de el e în tren.
‎Îmi pare rău. Atâta tevatură!
‎Trenul trebuie să plece.
‎Suntem în întârziere.
‎- Nu înțelegi. E vorba de fiul meu. ‎- Trenul pleacă acum.
‎Nu lăsa trenul să plece ‎fără toți pasagerii!
‎- Toată lumea la bord! ‎- Insist!
‎Enola! E timpul să mergem!
‎Enola, trăsura așteaptă!
‎Enola?
‎Sherlock!
‎Bună!
‎- Te rog să ieși din compartiment. ‎- Nu pot.
‎Mă ascund.
‎N-a fost ușor. Am plătit un hamal ‎să mă bage acolo și să mă urce în tren.
‎Foarte îndrăzneț.
‎Ieși imediat din compartiment!
‎Ești...
‎un domn cu un aspect ciudat.
‎Crezi că tu arăți normal?
‎Nu ești băiat.
‎Aș putea să fiu.
‎- Cine ești? ‎- Ce ești?
‎Sunt vicontele Tewkesbury,
‎marchiz de Basilwether.
‎Ești un neghiob.
‎Te anunț că am reușit ‎o evadare foarte îndrăzneață...
‎N-ai evadat deloc. ‎Un bărbat cu pălărie maro
‎se află în tren și te caută, ‎iar când te va găsi,
‎va crede că te-am ajutat să te ascunzi ‎și voi fi în pericol.
‎De aceea te rog ‎să ieși din compartiment.
‎Parcă îl aud pe unchiul meu.
‎L-am lăsat în gară.
‎Sigur că e în tren. ‎Nu ai căutat cum trebuie.
‎Și el face pe șeful.
‎I-am lăsat pe toți: ‎pe mama, pe bunica.
‎Dar sunt bine. Sunt liber.
‎Bine.
‎Atunci ieși din compartiment.
‎Un bărbat cu pălărie maro?
‎Va fi în regulă.
‎DUPĂ 37 DE SECUNDE
‎- Vine! ‎- Desigur.
‎- Verifică fiecare vagon. ‎- Minunat.
‎Trebuie să mă ajuți.
‎- Nu m-a văzut. ‎- Te-a văzut.
‎Așa că, îți doresc o zi bună,
‎viconte Tewkesbury, ‎marchiz de Basilwether.
‎Chiar îmi amintești de unchiul meu. ‎Ai aceeași privire.
‎Aici erați, domnule!
‎Creează o imagine ‎așa cum vrei tu.
‎Nu te lăsa influențată de nimeni.
‎Mai ales de bărbați!
‎Ajutor!
‎Să mă ajute cineva!
‎Cine e? Voia să mă omoare!
‎Nu vreau să mor în tren.
‎Nici eu. Până să te cunosc, ‎nu eram în pericol.
‎- Unde mergem? ‎- Încă nu știu. Mă gândesc.
‎Mii de scuze.
‎- Am făcut bine că am venit pe-aici? ‎- Ai tu o idee mai bună?
‎Ai încredere în mine?
‎Nu!
‎Dacă alegem momentul perfect,
‎- îl putem lăsa aici. ‎- Ce moment?
‎Ascultă, Tewkesbury.
‎Avem două opțiuni.
‎În care dintre ele nu mor?
‎În asta!
‎Faci teribil de multă gălăgie.
‎Se pare că să fii aruncat din tren
‎doare mai tare decât te-ai aștepta.
‎Și am pierdut un nasture.
‎Acum le-am pierdut pe amândouă.
‎Presupun că nu se știe ‎unde a plecat, dnă Lane.
‎Nu, i-au găsit bicicleta.
‎Plasată să indice direcția greșită.
‎Nu e așa de amuzant cum pare, ‎domnule Sherlock.
‎Are agerimea dv.
‎Nu pot să țin pasul cu ea, ‎cum era și cu dv, dar...
‎- Da? ‎- Nu știe nimic despre lumea asta.
‎Trebuie să recunosc ‎că sunt foarte îngrijorată pentru ea.
‎Mycroft o va găsi.
‎Mycroft nu are darul dumneavoastră.
‎Și al ei.
‎Un lucru ce-i provoacă amărăciune
‎și care a dus la această harababură.
‎Enola e specială.
‎Are o inimă atât de bună.
‎Mi-a lăsat și bani pe noptieră.
‎Bani?
‎Ați abandonat-o deja o dată, dle.
‎Vă cer să nu o abandonați din nou.
‎Știi că mi-ai distrus ‎faza a treia din plan?
‎Ce fază?
‎Cine naiba ești?
‎Am văzut moartea cu ochii împreună,
‎merit măcar un nume.
‎Enola Holmes.
‎Holmes... Ca Sherlock?
‎Sunt sub acoperire, ‎așa că uită informația asta.
‎- Lucrezi pentru el sub acoperire? ‎- Nu, mă ascund de el.
‎- De aceea ești îmbrăcată în băiat. ‎- De aceea nu vei sufla o vorbă.
‎Și?
‎Ce?
‎Mulțumesc?
‎Ar trebui să-mi mulțumești.
‎Pentru ce?
‎Trebuie să ne gândim unde dormim.
‎Trebuie să ne gândim ce mâncăm.
‎Nu avem nimic de mâncare.
‎Sigur că avem.
‎Arctium lappa, ‎îl știi ca brusture.
‎Foarte gustos.
‎Apoi mai avem ‎Trifolium.
‎Trifoi.
‎Și asta e...
‎Da, știam!
‎Ciuperci!
‎Agaricus lanipes.
‎Prințesa.
‎Delicioasă.
‎Dacă poți să faci un foc,
‎pot să pregătesc un ospăț.
‎Bine.
‎Nu sunt chiar un nătărău.
‎M-am mai gândit. ‎Trebuie să te deghizezi puțin.
‎- Cât de atașat ești de freză? ‎- Nu mi-a plăcut niciodată.
‎Îl tai cu cuțitul. Normal.
‎Cine te-a învățat să-l ascuți așa?
‎Mama.
‎Mama ta e foarte diferită de a mea.
‎- Cine te-a învățat despre ierburi? ‎- Tata.
‎Eu nu mi-am cunoscut tatăl.
‎Și tatăl meu e mort.
‎Îmi pare rău.
‎De ce ai fugit de acasă?
‎Nu voiam să merg ‎la școala de domnișoare a drei Harrison.
‎Tu?
‎Păi...
‎culegeam ciuperci ‎și s-a rupt o cracă deasupra mea.
‎M-ar fi strivit, ‎dar am reușit să mă feresc
‎și mi-am dat seama…
‎Ce?
‎- O să râzi. ‎- N-o să râd.
‎Mi-a trecut viața prin fața ochilor.
‎Urma să-mi ocup locul ‎în Camera Lorzilor.
‎Aveam tot felul de idei ‎pentru dezvoltarea moșiei.
‎Dar familia a decis ‎să mă trimită în armată,
‎apoi în străinătate, ‎la fel ca unchiul meu.
‎Mi-am dat seama că mi-e teamă
‎că îmi voi detesta ‎fiecare secundă din viață.
‎De ce aș râde?
‎- Nu ți se pare jalnic? ‎- Nu.
‎De ce voiau să te trimită ‎la școala de domnișoare?
‎Dimineață, să ne mișcăm repede.
‎Omul cu pălărie va fi pe-aproape...
‎Unde mergi? Eu merg la...
‎Londra.
‎Păi...
‎rămânem... împreună?
‎Dacă vrei.
‎Nu.
‎Ajungem la Londra și fiecare o ia ‎pe drumul lui. Ne-am înțeles?
‎Am înțeles.
‎Absolut. Cu desăvârșire.
‎Trebuie să fii atât de brutală ‎cu părul?
‎Da.
‎Normal că spui asta.
‎- Aici ne despărțim? ‎- Da.
‎În cazul ăsta, mulțumesc, Enola Holmes, ‎că m-ai ajutat.
‎Trebuia să uiți numele ăsta.
‎Va trebui să-ți găsești alt nume.
‎Se va descurca.
‎Londra:
‎inima fremătândă a Angliei.
‎Mama e pe-aici pe undeva
‎și, deși m-a pregătit ‎pentru multe lucruri...
‎Ai destul timp să cunoști lumea.
‎O să aibă timp să te rănească.
‎...lumea largă n-a fost ‎unul dintre ele.
‎Și totuși, iată-mă aici, ‎în inima civilizației.
‎Lumea înaltei societăți...
‎Dă-te din drum, băiete!
‎...a muzicii,
‎a literaturii...
‎Lorzii dezbat legea reformei! ‎Cazul marchizului dispărut!
‎...și a celor mai fine lucruri.
‎Un șiling bucata!
‎DISPĂRUT - VICONTE TEWKESBURY ‎RECOMPENSĂ 50 £
‎Trebuie să recunosc, ‎Londra nu e chiar cum mi-am imaginat.
‎Oamenii sunt mult mai... ‎agitați decât la țară.
‎Fără această reformă, ‎țara asta nu e a noastră, e a lor.
‎Trebuie să facem o petiție către Lorzi.
‎Trebuie s-o facem nu doar pentru noi, ‎ci și pentru copiii noștri!
‎Votați pentru schimbare!
‎Deci, dacă e să mă integrez ‎și să nu mă găsească frații mei,
‎va trebui să devin ceva...
‎neașteptat.
‎Asta e șansa noastră! Cereți votul!
‎Vot pentru toți!
‎LEGEA REFORMEI ‎LORZII ÎN FAȚA VOTULUI CRUCIAL
‎Nimeni în trenuri,
‎nimeni pe bărci,
‎nimeni nicăieri.
‎Fata a dispărut pur și simplu.
‎Desigur, nu ajută
‎că Anglia e brusc obsedată ‎de acest marchiz ridicol.
‎Domnule?
‎- Un cherry, te rog. ‎- Desigur.
‎Nu ți s-a oferit, nu?
‎Ce?
‎Cazul marchizului.
‎Îl știam pe tatăl lui, ‎genul ăla insuportabil.
‎Liberal, dar valorează o avere.
‎Mi s-a oferit, dar l-am refuzat.
‎Sunt mai preocupat de altceva.
‎- S-o găsești pe mama? ‎- S-o găsesc pe sora noastră.
‎Nu.
‎Am fost clar, treaba ta e ‎s-o găsești pe mama.
‎O caut și pe ea, ‎așa cum o face și Enola, fără îndoială.
‎- Până acum nu ți-a păsat de ea. ‎- Are doar 16 ani.
‎Nu ai dat numele nostru ‎pentru căutare.
‎Sigur că nu.
‎Nici eu nu vreau să se bage nimeni ‎în treburile noastre.
‎Nu-ți face griji, frate.
‎Poate că ne-a scăpat deocamdată,
‎dar i-am pus pe cei mai buni polițiști
‎să caute un copil cu semnalmentele ei.
‎O vor găsi pe prostuța aia ‎și ne-o vor aduce înapoi.
‎Reformă.
‎Dumnezeu să ne ajute. ‎Țara numai de asta nu are nevoie,
‎de mai mulți alegători needucați.
‎Anglia se duce de râpă.
‎De ce-i trebuie așa ceva ‎unui băiat ca tine?
‎Dați-mi și un corset cu oase de balenă.
‎În niciun caz nu-ți dau așa ceva.
‎E un magazin respectabil.
‎- Atunci îl voi respecta. ‎- Nu prea pare.
‎După cum miroși, îmi vine greu să cred.
‎Și...
‎Aveți un loc în care să mă îmbrac?
‎În spate.
‎Corsetul: un simbol al represiunii ‎pentru cele obligate să-l poarte.
‎Dar eu am ales să-l port,
‎iar întăriturile pentru bust și șolduri
‎vor ascunde averea ‎pe care mi-a lăsat-o mama.
‎Și, totodată,
‎mă vor face să arăt, ‎complet neașteptat,
‎ca o doamnă!
‎„Va trebui să mergi la școală!”
‎„Dar nu vreau să merg la școală, Mycroft.”
‎„Dar ce o să facem cu tine?
‎Ești fată!”
‎Haide, serios acum!
‎Unde aș putea găsi găzduire?
‎Plătesc bani frumoși pentru calitate.
‎Asta înseamnă calitate?
‎Nu vei găsi alta mai bună.
‎Ai noroc că m-ai găsit.
‎Iată!
‎E minunat.
‎Acum, în sfârșit, ‎pot să mă gândesc în liniște,
‎urmează faza cinci a planului meu.
‎FAZA CINCI
‎Sau poate faza patru.
‎FAZA PATRU
‎Sau poate faza șase.
‎Am pierdut șirul.
‎E timpul să o găsesc pe mama.
‎Mai întâi, trebuie să las un cod
‎în ziarele pe care le-ar putea citi.
‎„Mulțumesc, crizantema mea.
‎Înflorești? Trimite iris, te rog.”
‎Iris înseamnă „mesaj”.
‎Acum, cum să le ascundem?
‎Mama poate dezlega orice, ‎trebuie să fie cât mai întortocheat.
‎L-am pus la mica publicitate, ‎anunțuri personale,
‎în ‎The Pall Mall Gazette,
‎pe cara mama o citea mereu.
‎Și în ‎Revista femeii moderne...
‎DOTA ‎CUNOAȘTE-ȚI VALOAREA
‎...Jurnalul reformei ținutei...
‎GLEZNE: SĂ FIE EXPUSE?
‎...două publicații ‎care m-am gândit că i-ar plăcea.
‎Acest domn pare să se bucure ‎de multă atenție.
‎E ditamai marchizul.
‎Apoi trebuia să aflu cine era de fapt.
‎Cine este.
‎Cine a fost.
‎Mama coresponda regulat ‎cu o singură adresă.
‎N-a fost frumos că am citit adresa,
‎și a fost de-a dreptul urât ‎că am și memorat-o.
‎Dar când crești la țară,
‎nu prea e nimic palpitant,
‎așa că te agăți de ce găsești.
‎Mai adu pricomigdale, te rog, Jason.
‎CEAINĂRIE
‎Bună ziua.
‎Ce e acolo?
‎Femei gălăgioase!
‎Nu, mai tare! Nu-ți fie frică de ea.
‎Vino în față de data asta. Bun.
‎Bună ziua.
‎Vrei să te înscrii?
‎Nu.
‎O caut pe Eudoria Vernet Holmes.
‎Enola?
‎Enola Holmes.
‎Tu ești, nu-i așa?
‎De ce ești îmbrăcată ca un pămătuf?
‎Vai de mine!
‎Ești leită ea.
‎Mă recunoști?
‎Sigur că da.
‎Am fost prima ta profesoară.
‎Nu-ți amintești?
‎Văd că ai progresat frumos.
‎Ești singură?
‎În Londra?
‎Da.
‎Eram cu un băiat inutil, ‎dar am scăpat de el.
‎Am bani, unde să stau. ‎Trebuie s-o găsesc.
‎De ce crezi că vrea să fie găsită?
‎Eudoria s-a ascuns toată viața.
‎Dacă nu vrea, nu va fi găsită.
‎- În plus, are treabă. ‎- Ce treabă?
‎Nu pot să spun.
‎Bun, doamnelor, alegeți:
‎bankmen met, entangle herb,
‎sau Ellie Hauseman.
‎Și tu ai fost la întâlnirea aia.
‎Suntem toate de acord? ‎Ellie Houseman.
‎Cine e Ellie Houseman?
‎- Aș vrea să te pot ajuta. ‎- Poți, dar nu vrei.
‎Trebuie să mă întorc la eleve.
‎- Găsești singură ieșirea. ‎- Hei!
‎Tirbușonul.
‎JUJUTSU ‎ARTA MARȚIALĂ
‎TIRBUȘONUL
‎Nu ți-a reușit niciodată, nu?
‎Dacă vrei să rămâi în Londra,
‎fii dură,
‎trăiește viața,
‎dar nu pentru că vrei ‎să găsești pe cineva.
‎Fă-o ca să te găsești pe tine.
‎...alegeți:
‎bankmen met,
‎entangle herb,‎ sau Ellie Houseman.
‎„Bankmen met.”
‎Mamei îi plac jocurile de cuvinte.
‎M-a pus să citesc toate cărțile ‎de la Ferndell.
‎INGINERIA MODERNĂ
‎„Bankmen met.”
‎Bankmen... met.
‎...the bankmen met...
‎The Embankment!
‎Trebuie să decidem.
‎Entangle herb.
‎PLANUL LONDREI
‎„Entangle herb.”
‎...entangle herb...
‎Bethnal Green.
‎Suntem de acord?
‎- Ellie Houseman... ‎- De acord?
‎Ellie Houseman.
‎- Ellie Houseman. ‎- Ellie Houseman.
‎Ellie House...man.
‎Casă.
‎Limehouse Lane.
‎Ellie Houseman.
‎Suntem de acord?
‎Limehouse Lane.
‎LIMEHOUSE LANE
‎Acum mergem acasă?
‎Da.
‎Mi-e foame, mamă.
‎Știu, scumpo.
‎Încearcă să fii entuziasmată, ‎nu dezamăgită,
‎de posibilitățile unui lucru nou.
‎ȘEDINȚĂ PUBLICĂ A SUFRAGETELOR ‎FACEȚI-VĂ AUZITE
‎PRAF DE PUȘCĂ
‎PROTEST ȘI NESUPUNERE CIVILĂ
‎PRIN ACESTE MIJLOACE ‎ATRAGEM ATENȚIA
‎BOMBA ORSINI
‎Mycroft avea dreptate.
‎Ești periculoasă.
‎ȘEDINȚA SUFRAGETELOR ‎DIN MANCHESTER
‎Și Sherlock a avut dreptate.
‎Chiar ai un plan.
‎Ce pui la cale, mamă?
‎Oare vreau să te găsesc?
‎Încă o dată.
‎Te întreb o singură dată. ‎Unde e marchizul?
‎Nu știu cine e.
‎Ne-am despărțit.
‎Nu l-am văzut. ‎N-am nicio legătură cu el.
‎Ce păcat!
‎Acum știi cum arăt.
‎Nu ai o față memorabilă.
‎Nu cred că am spus
‎cum decurgea o zi de școală cu mama.
‎Începeam cu istoria. ‎Mereu zicea...
‎Ziua se începe ‎cu perspectiva istorică.
‎Luam prânzul,
‎apoi eu lucram la fizică.
‎După prânz, urma sport...
‎Te-am prins!
‎...urmat de lupte.
‎Mâinile sus!
‎Hopa sus! Haide.
‎Știam eu că e bun și la altceva.
‎Gata cu surprizele.
‎Nu.
‎Odată, m-am tăiat la genunchi
‎încecând să salvez o oaie ‎de pe o stâncă.
‎Adevărul e că era să mor.
‎Mama a fost furioasă.
‎Foarte furioasă.
‎E bine să ai grijă de cei vulnerabili,
‎dar nu dacă astfel îți riști viața.
‎Uneori trebuie să lași natura... ‎să-și urmeze cursul.
‎Mă auzi?
‎Adevărul e
‎că nu eu am vrut ‎ca marchizul să intre în viața mea.
‎Nu eu am vrut ca marchizul ‎să intre în viața mea.
‎De ce mă simt responsabilă
‎pentru vicontele Tewkesbury, ‎marchiz de Basilwether?
‎Pentru că...
‎unii vor să-i facă rău...
‎și el nu are forța să-i oprească...
‎dar eu am forța să-i opresc.
‎Ea ar vrea să uit de el.
‎E nesăbuit, mândru și complet ridicol.
‎Dar e pe marginea stâncii.
‎Mamă, va trebui să mai aștepți.
‎ÎN CĂUTAREA LUI TEWKESBURY
‎SALVAREA LUI TEWKESBURY
‎BASILWETHER HALL
‎CONACUL ANCESTRAL ȘI CĂMINUL LUI:
‎LORD TEWKESBURY
‎SIR WHIMBREL TEWKESBURY ‎UNCHI
‎LADY TEWKESBURY ‎MAMĂ
‎MOȘIEREASA ‎BUNICĂ
‎ȘI SERVITORII LOR
‎Când călătorești incognito,
‎e mai bine să călătorești ca văduvă.
‎Oamenii preferă să evite ‎discuțiile despre moarte.
‎Văduvele îi sperie,
‎iar frica e cea mai bună deghizare.
‎Dra May Beatrice Posy.
‎Eu sunt.
‎Pentru Lady Tewkesbury,
‎marchiză de Basilwether.
‎Care e motivul vizitei?
‎Sunt detectiv particular ‎și vreau să-mi ofer serviciile.
‎Cumnata mea are ajutor. ‎Condu-o afară.
‎- Cred că vă pot ajuta. ‎- Ești reporter
‎- la unul din ziarele alea mizerabile. ‎- Sunt o doamnă detectiv.
‎Te rog să pleci,
‎până nu te facem noi să pleci.
‎Lucrez pentru Sherlock Holmes.
‎Eu...
‎Sunt asistenta lui.
‎Mă trimite înainte ‎ca să pregătesc terenul.
‎Sherlock Holmes e interesat ‎de cazul nostru?
‎- Da. ‎- Și...
‎a trimis o văduvă să-i netezească drumul?
‎Aveți dreptate.
‎Poate am exagerat cu rochia.
‎Văduvia nu-mi afectează ‎capacitatea de muncă.
‎Sherlock are încredere...
‎Aiureli!
‎Îmi pare rău, dar am auzit destul.
‎Nu-l cunoști pe Sherlock Holmes.
‎Lestrade! Mă bucur că poți să o cunoști ‎pe această tânără doamnă.
‎Sunt Lestrade de la Scotland Yard
‎și sunt un prieten apropiat ‎al lui Sherlock Holmes.
‎Așa susțineți.
‎- Nu l-a pomenit niciodată. ‎- Iar tu nu ești asistenta lui.
‎El nu are asistentă.
‎Sherlock Holmes lucrează mereu singur.
‎S-a schimbat ‎de când susțineți că l-ați cunoscut.
‎- Imposibil. ‎- Puneți-mi trei întrebări despre el,
‎și vă voi pune și eu trei. Aflăm ‎cine îl cunoaște mai bine. Începem?
‎Destul! Circul ăsta e nedemn ‎de Basilwether.
‎Are dreptate. Plecați amândoi.
‎Doamnă, mă cunoașteți.
‎Sunt Lestrade de la Scotland Yard,
‎investighez dispariția ‎fiului dumneavoastră.
‎- El s-a dovedit util. ‎- Mamă!
‎Poți să fii și de la Parlament. ‎Pleacă acum din casa asta!
‎Și eu.
‎Mulțumesc că m-ați primit.
‎Tutunul lui preferat?
‎Black Shag.
‎Desertul preferat?
‎Plăcintă cu prune.
‎Compozitorul favorit?
‎Paganini.
‎Masa preferată a zilei?
‎Micul dejun.
‎Toate întrebările tale sunt ‎despre mâncare?
‎Cazul lui preferat?
‎Cel de dinainte.
‎Jocul preferat?
‎De unde îl știi pe Sherlock Holmes?
‎Șah.
‎Dar numai cu un adversar redutabil.
‎Băiete!
‎Îți dau cinci lire
‎să facem schimb de haine.
‎Nu e nevoie să îmbraci rochia ‎dacă nu vrei.
‎Tânărul stăpân
‎petrecea mult timp afară. Nu-i așa?
‎Abia îl convingeai să intre.
‎Pe unde mergea?
‎În pădure.
‎Ia o carte și așază-te. ‎Vin și eu când termin.
‎Minunat. Poate luăm ceaiul împreună.
‎Te sfătuiesc să... nu-mi întorci spatele.
‎Și cu toate astea mi-ai întors spatele.
‎Orice crezi că știi, Sherlock Holmes,
‎te anunț că dacă îmi deranjezi clienții...
‎O să mă rănești?
‎Îți cunosc talentele, dră Grayson.
‎Întrebarea e ce ai risca
‎dacă le-aș spune prietenilor din guvern
‎să controleze puțin locul ăsta.
‎Știu că fratele meu ar fi încântat
‎să răsfoiască puțin cărțile astea ‎subversive și foarte interzise.
‎Vezi?
‎Ne putem răni reciproc.
‎Te rog, lasă ceainicul. ‎În mâinile tale, e o adevărată armă.
‎Mulțumesc. Ai idee unde e mama?
‎Cum m-ai găsit?
‎Scrisori ascunse în horn.
‎Cenușa de pe talpa pantofului ‎și funinginea m-au dus la ele.
‎Mereu spunea că nu îți scapă nimic.
‎Locul ei e acasă.
‎Fiica ei are nevoie de ea.
‎Enola pare să supraviețuiască ‎foarte bine și singură.
‎Ai văzut-o?
‎- E în siguranță? ‎- Era cu cineva,
‎un băiat nătâng.
‎Dar, evident, credea ‎că nu are nevoie de el.
‎Enola e pe calea ei,
‎la fel ca și Eudoria, ‎orice ar însemna asta.
‎- Orice ticăloșii aveți de gând... ‎- Ticăloșii?!
‎O exprimare nefericită.
‎Nu vorbi ca fratele tău.
‎Nu ai nicio șansă să înțelegi ‎ce se întâmplă. Știi asta?
‎Explică-mi de ce.
‎Pentru că nu știi cum e ‎să fii neputincios.
‎Nu te interesează politica.
‎- De ce? ‎- E plictisitoare.
‎Fiindcă n-ai niciun interes
‎să schimbi o lume ‎în care te simți așa de bine.
‎- Frumos discurs. ‎- Înspăimântător.
‎Ești destul de inteligent ca să știi ‎că fiecare cuvânt e adevărat.
‎Ce familie!
‎Un copil pierdut, un mizantrop plin de el,
‎un revoluționar și tu.
‎Fără soție, fără prieteni,
‎doar o ocupație bizară,
‎obsedat de urme de pantof ‎și de funingine.
‎Studiezi lumea în detaliu,
‎dar vezi cum se schimbă?
‎Legea reformei e doar începutul.
‎Dacă trece.
‎Trebuie să mă întorc la treabă, ‎dle Holmes.
‎Am clienți de servit.
‎Prăjituri de copt.
‎Mă bucur că te sinchisești.
‎Eudoria se aștepta să-ți ignori sora,
‎ca un struț ce ești.
‎Dar bănuiesc că are nevoie de tine.
‎Toată lumea îmi spune asta.
‎Un bărbierit simplu, te rog, Martin.
‎Numele ei?
‎May Beatrice Posy.
‎Cum arăta?
‎Mică, brunetă, tânără.
‎Cât de tânără?
‎Puțin peste 20 de ani.
‎Mintea ei?
‎Ascuțită ca briciul.
‎Și ce știa despre Sherlock...
‎Știa multe?
‎Cât știu și eu.
‎Altă admiratoare.
‎Ce palpitant!
‎Îmi spui cine e?
‎Ai idee unde s-ar fi putut duce?
‎Vrei s-o găsești.
‎Încerc să fac asta de mai multe zile.
‎Desigur!
‎E sora ta.
‎Ține-ți gura!
‎Da,
‎și cred că ți-am spus clar să o cauți.
‎Mi-ai spus clar să caut ‎o fată arțăgoasă, fără ținută.
‎Asta era o femeie extrem de distinsă.
‎Sub masca asta se ascunde o sălbăticiune,
‎te asigur.
‎Găsește-o,
‎răsplata va fi generoasă.
‎S-a rupt o cracă deasupra mea ‎pe când adunam ciuperci.
‎Era să mă strivească.
‎Tewkesbury?
‎Deci aici ți-ai ticluit planurile.
‎MUNCITOR PE DOCUL LONDREI
‎Sau poate asta voiai să-i faci să creadă.
‎Îi induceai în eroare.
‎DOCUL LONDREI
‎LIMEHOUSE
‎De-aia era acolo Omul cu Pălărie,
‎era pe urmele tale.
‎De fapt, care era planul tău?
‎Mi-ai găsit punctul sensibil, ‎viconte Tewkesbury,
‎magnific marchiz ‎de afurisitul de Basilwether.
‎Ești un băiat mai isteț ‎decât mi-am închipuit.
‎Acolo nu e așa de stabil cum pare.
‎Unele crengi sunt foarte capricioase.
‎Bună dimineața!
‎Cred că ne-am cunoscut deja,
‎deși atunci erai îmbrăcată altfel.
‎Știați deja de locul ăsta, nu?
‎L-am descoperit acum câteva zile.
‎Vrei să cobori?
‎Ai văzut ceva de raportat ‎„angajatorului” tău?
‎Nu.
‎Sherlock.
‎Probabil o să vrea să vină aici.
‎Cum spuneai că te cheamă?
‎May.
‎May Beatrice Posy.
‎Și câți ani ai, dră Posy?
‎Douăzeci și doi.
‎Va trebui să-l dau afară pe grădinar ‎pentru că ți-a dat uniforma lui.
‎Nu, l-am forțat.
‎L-am legat.
‎Știu jujutsu.
‎Sunt arte marțiale.
‎Mă intrigi, domnișoară Posy.
‎Sau ar trebui să spun „doamnă”?
‎Apropo, condoleanțele mele!
‎E frumos, nu?
‎Mereu am simțit că e o onoare
‎că familia mea a primit în grijă ‎această parte a Angliei.
‎În grijă?
‎Asta înseamnă să fii moșier ‎din tată în fiu.
‎Pe măsură ce lumea e ‎din ce în ce mai nesigură,
‎cred că e important ‎ca aceste idei să fie păstrate
‎pentru protejarea viitorului ‎țării noastre.
‎E frumos aici.
‎Dar probabil că și tu ai idei progresiste.
‎Și fiul meu avea idei progresiste.
‎Nu se gândea la ce era în fața lui,
‎doar la ceea ce putea fi.
‎Bănuiesc că nepotul meu e la fel.
‎Adevărata glorie a Angliei... ‎e în fața noastră.
‎Vezi?
‎Văd multă frumusețe.
‎Un răspuns chibzuit.
‎Acum du-te.
‎Dacă fiul sau nora mea te găsește aici, ‎vor chema poliția.
‎Dacă te întâlnești cu nepotul meu,
‎îi spui, te rog, că țin foarte mult la el?
‎Îi voi spune.
‎Du-te!
‎PIAȚA COVENT GARDEN
‎Vreau patru flori galbene,
‎două albastre și una roșie.
‎Nu-mi pasă ce fel de flori sunt.
‎Ce cauți aici?
‎Dacă ești pasionat de flori, ‎de ce ai veni la Londra?
‎- Fiindcă îmi pot pierde urma. ‎- Și totuși te-am găsit.
‎De ce ai făcut-o?
‎Vrei banii. Au oferit o recompensă.
‎Chiar așa?
‎Nu știam.
‎Trebuie să te leg și să-i cer!
‎Pe toți sfinții, ‎ești chiar atât de absurd?
‎Sunt aici pentru că ai început să-mi placi
‎și pentru că se pare ‎că încă ești în pericol.
‎Ce te-a făcut să mă placi?
‎Serios? Asta e întrebarea ta? ‎Nu: „Cine vrea să mă omoare?”
‎Ți-am găsit florile presate. ‎Erau chiar frumoase.
‎Eu nu dau o ceapă degerată pe flori.
‎- Pentru că ești ignorantă. ‎- Cum îndrăznești?
‎În mod intenționat ignorantă.
‎- Părerea despre băieți se poate schimba. ‎- Nu sunt băiat. Sunt bărbat.
‎Ești bărbat când spun eu că ești bărbat.
‎Îți stă mai bine în pantaloni, recunosc.
‎Mi-ai lipsit, Enola Holmes.
‎Aș fi vrut să-mi lipsești,
‎dar mă tot vedeam târâtă spre tine.
‎Acum, hai! Suntem în mare pericol, ‎dacă nu știai.
‎DISPĂRUTĂ ‎POATE FI DEGHIZATĂ - RECOMPENSĂ 4 £
‎- Aici locuiești? ‎- Tu ai închiriat o cameră la Ritz?
‎Mi-am îngăduit ceva mai mult confort.
‎Femeia care mi-a închiriat-o m-a asigurat ‎că e o cameră decentă.
‎Femeia aia a mințit.
‎Am un singur pat, ‎așa că va trebui să dormi pe jos.
‎Păstrezi ziare vechi?
‎Ai grijă cu ăla. ‎Încă nu l-am citit pe tot.
‎Și eu apar aici.
‎- Într-adevăr. ‎- Uite.
‎De ce păstrezi ziarele astea vechi, ‎Enola Holmes?
‎Mama mea.
‎Aștept să-mi lase un mesaj.
‎- Încă nu a făcut-o. ‎- „Mesaj”? Ce…
‎Îi plac cifrurile.
‎Mesaje codate care trebuie descifrate.
‎Și de ce ți-ar lăsa un mesaj?
‎Pentru că m-a părăsit.
‎Credeam că voia s-o găsesc,
‎dar acum nu mai sunt sigură.
‎Așa că i-am lăsat un mesaj ‎și sper să răspundă.
‎Țin ziarele ca să verific.
‎L-am prins.
‎Nu te uita așa la mine.
‎Îmi pare rău.
‎Nu vreau milă, Tewkesbury.
‎Dacă te mai uiți așa la mine,
‎viconte Agasant, ‎marchiz de Bătaie-de-cap,
‎te omor cu mâna mea.
‎Oamenii nu par să ne vrea, nu?
‎Nu.
‎Măcar ne avem unul pe altul.
‎Fac un ceai.
‎Deci chiar crezi ‎că viața mea e în pericol?
‎Din partea cui?
‎Trecutul și viitorul tău.
‎- Cum adică? ‎- Familia ta.
‎N-au trimis detectivi să te caute.
‎Puteau, dar n-au făcut-o. ‎În schimb, au trimis un ucigaș.
‎De ce m-ar vrea cineva mort?
‎Nenumărate motive.
‎Personalitatea ta, părul tău ridicol,
‎zâmbetul stupid
‎sau poate pământurile tale, ‎moșia, titlul.
‎De aceea l-au vrut și pe tatăl tău mort.
‎Lăcomia schimbă oamenii, Tewkesbury.
‎Acum crezi că tatăl meu a fost ucis?
‎Nu cred.
‎Știu.
‎Nu, nimic din toate astea nu are sens.
‎Tata a murit din cauza unei spargeri,
‎și ar fi fost mai simplu să mă ucidă ‎înainte să fug.
‎- Acum... ‎- Așa e. Cred că au încercat.
‎Am găsit creanga care era să te omoare.
‎- Fusese tăiată. ‎- Tăiată?
‎Ar fi mai bine...
‎O, Doamne!
‎- Doamne, tu... ‎- Haide!
‎Întoarce-te!
‎Cine e ăsta?
‎- N-ai prins-o, inspectore? ‎- Taci!
‎Mută cufărul!
‎Unde sunt?
‎Deschide, dră Posy,
‎sau să spun dră Holmes?
‎Dle inspector Lestrade, ‎vreau să raportez o tentativă de omor.
‎Ar trebui să ne ajuți.
‎Ajută-mă să deschid ușa asta.
‎O să te ajut când îmi văd banii.
‎- Recompensa. ‎- O să primești banii
‎când o prindem. Haide!
‎Vezi fereastra aia?
‎Dă pe un acoperiș.
‎Ieși pe fereastră și dispari.
‎Și să te las aici?
‎- Trebuie să țin ușa! ‎- Și tu trebuie să scapi!
‎Dacă te prinde, viața ta e în pericol.
‎Pentru mine, e doar o viață ‎pe care nu o vreau. Du-te!
‎Nu vreau să te părăsesc, Enola!
‎Du-te!
‎Ajută-mă acum!
‎Bărbați neputincioși!
‎Nu!
‎El valorează mai mult,
‎dar la tine plăcerea e mai mare.
‎Poate mă detești.
‎Poate crezi că nu e drept ce fac.
‎Până și afurisita de mama s-a măritat.
‎Până și afurisita de mama a fost mireasă.
‎Vreau să fii fericită.
‎Nu.
‎Vrei să fii tu fericit.
‎Vrei să fiu ținută în frâu.
‎Ți-e teamă să nu-ți știrbesc reputația.
‎Deja ai făcut foarte mult rău.
‎La fel ca și fratele tău imprevizibil.
‎Lasă-mă să cobor din trăsură.
‎Dacă întreabă cineva, ‎voi nega că sunt sora ta
‎și o voi face cu plăcere.
‎Ești sub tutela mea!
‎Și o să faci ce ți se spune!
‎Dă-mi-i!
‎În definitiv, sunt banii mei.
‎Așa.
‎Ai ratat cina, dar nu-i nimic. ‎Nu-ți strică să mai slăbești.
‎Numele Holmes ajunge ‎să însemne ceva în țara asta.
‎La școala asta, ‎vei avea ocazia să-i faci cinste.
‎- Dar... ‎- Poți începe păstrând tăcerea.
‎Când îți vei mai vedea frații, ‎vor putea să fie mândri de tine.
‎Bun venit!
‎Fetelor,
‎sunteți aici cu un singur scop,
‎unul singur.
‎Sunteți aici pentru a vă transforma ‎în domnișoare.
‎Cum râdem?
‎Râdem politicos.
‎Toate aveți potențial,
‎dar acest potențial nu e folosit, testat
‎și, mai cu seamă, nu e instruit.
‎Mergeți cum vă arătăm.
‎Privirea sus!
‎Vorbiți așa cum vă învățăm.
‎Șase sași în șase saci.
‎Purtați-vă, gândiți, ‎fiți cum vă spunem noi
‎și veți deveni soții acceptabile
‎și mame responsabile.
‎Urmați calea atâtor fete
‎care stateau odată unde stați voi acum.
‎Și așa cum le-am modelat pe ele...
‎vă vom modela și pe voi.
‎Știi de ce sunt educatoare?
‎Pentru că vreau să aduc bucurie.
‎Vreau ca tu să ai o viață ‎plină de satisfacții.
‎Să nu ai parte de furie ‎și întrebări nesfârșite,
‎ci de răspunsuri.
‎Eu pregătesc fetele pentru lume,
‎pentru lumea reală.
‎Nu te-aș abandona...
‎și nu te-aș lăsa fără sprijin.
‎Da.
‎Mycroft mi-a spus.
‎Mama a avut motivele ei.
‎Sunt convinsă.
‎Am cunoscut-o.
‎Un timp am fost prietene.
‎La școală.
‎Era ciudată.
‎Mereu imprevizibilă, provocatoare.
‎Niciodată nu i-a păsat decât de...
‎ideile ei stranii.
‎I-a păsat de mine.
‎Atunci de ce te-a părăsit?
‎Vei fi însoțită la lecții ‎de supraveghetoare.
‎Ușa asta va fi mereu încuiată.
‎O să-mi mulțumești... într-o zi,
‎când vei fi căsătorită ‎și vei avea doi fii chipeși.
‎Somn ușor, Enola.
‎A venit fratele tău.
‎Gulerul elegant.
‎Dle Holmes.
‎Tu.
‎Vă mulțumesc, dră Harrison.
‎Desigur.
‎În viața mea n-am văzut ‎atâtea romane de dragoste.
‎Îți vine să citești ziare.
‎Ce Dumnezeu cauți?
‎De ce te interesează anunțurile? ‎Ai înnebunit.
‎Într-un loc ca ăsta ‎am tot dreptul să înnebunesc.
‎Am fost obligat ‎să fac caligrafie în copilărie.
‎Nu mi-a plăcut, dar rareori se întâmplă
‎ca scrisul cuiva ‎să nu-mi spună ceva ce trebuie să știu.
‎Din ținuta cuiva ce pot să învăț?
‎Alura unei persoane poate ascunde ‎cine e.
‎Nimic nu se pierde.
‎Ai găsit-o?
‎Încă nu.
‎Am fost la ceainărie, ‎iar Edith m-a amenințat cu un ceainic.
‎Și la Limehouse.
‎Cred că și tu ai fost acolo.
‎Ești un adevărat detectiv, Enola.
‎Ai găsit praful de pușcă?
‎- Și bombele? ‎- Da.
‎- De ce ar... ‎- Nu vreau să mă gândesc.
‎Poate vrea să schimbe lumea.
‎Poate lumea trebuie schimbată.
‎O vei opri?
‎Nu am de-a face cu politica.
‎Nici cu oamenii dacă nu sunt indicii.
‎- Ai ajutat la prinderea mea? ‎- Nu.
‎Dar ai aflat de bani. I-ai spus.
‎Ai dispărut.
‎- Trebuia să știm până unde vei ajunge. ‎- Sunt doar un caz, nu?
‎O curiozitate. ‎Ai venit să vezi ce gândesc?
‎- Nu. ‎- Poate te simți vinovat.
‎Am venit pentru că țin la tine.
‎Ești tulburat.
‎E de înțeles, dar inutil.
‎E fascinant, nu?
‎Tulburarea?
‎Cazul Tewkesbury.
‎E mai complicat, nu e o simplă dispariție.
‎A sărit din tren...
‎cu alt băiat.
‎Crezi că erau urmăriți?
‎De unde știi?
‎Am aflat că tu și el ați plecat ‎din aceeași gară.
‎Edith a menționat „un băiat nătâng”.
‎Și am primit o telegramă ‎referitoare la tânăra mea asistentă
‎care a vizitat reședința Tewkesbury.
‎Ai rezolvat cazul?
‎Încă nu.
‎Singurul sfat pe care pot să ți-l dau,
‎de la un detectiv la altul:
‎uneori trebuie să bagi picioarele în apă
‎pentru a atrage rechinii.
‎Deci pentru asta ai venit:
‎lecții despre rechini.
‎Nu.
‎Am venit să-ți dau asta.
‎L-am găsit sub perna ei.
‎L-a păstrat.
‎Dash…
‎E un gest sentimental, dar mereu...
‎Te considera extraordinară.
‎Și eu cred la fel, Enola Holmes.
‎Alegerea e mereu a ta.
‎Orice ar pretinde societatea,
‎nu te poate controla.
‎Mama a dovedit asta.
‎Păstrează ziarul.
‎Mama mă considera extraordinară.
‎Extraordinară...
‎IMPAS ÎN CAMERA LORZILOR ‎ÎNAINTE DE VOT
‎Lorzii...
‎ULTIMA ȘANSĂ
‎TOT MAI PUȚINE SPERANȚE ‎PENTRU TÂNĂRUL LORD
‎Lord.
‎„Fiecare vot contează.”
‎Livrare de la Ferndell Hall.
‎Din grija dlui Mycroft Holmes.
‎Ce vrea?
‎Ei bine,
‎orice ar fi,
‎e greu.
‎Ce poate să vrea Mycroft?
‎Tewkesbury!
‎Ar trebui să mă ajuți să ies, ‎nu să intri și tu.
‎Cum m-ai găsit?
‎Ai zis că nu vrei să vii
‎la Școala de domnișoare ‎a drei Harrison.
‎Dacă vreau, am o memorie extraordinară.
‎M-am gândit să ieșim ‎așa cum am intrat eu.
‎M-am și îmbrăcat ca un hamal.
‎E o idee grozavă!
‎Nu! Ajută-mă să mă ridic.
‎Dra Harrison te va citi imediat.
‎Știam eu că ceva nu merge!
‎Să mă gândesc.
‎Aveți vreo idee?
‎Liniște!
‎Stai pe loc!
‎Cine ești?
‎Ai permisiunea să intri în școală?
‎Doar livram un pachet, dră.
‎Pentru directoare.
‎Mă îndrumați, vă rog, ‎către biroul ei?
‎Eu sunt directoarea școlii.
‎Înseamnă că e pentru dv.
‎Deschide-l. Să văd ce e înăuntru.
‎Nu pot, dră. Mi s-a spus clar
‎că trebuie deschis în privat.
‎- E ridicol! ‎- Așa a spus stăpânul, dră.
‎Și cine ar fi dumnealui?
‎Mycroft Holmes.
‎Mycroft Holmes…
‎Fetelor, duceți pachetul ăsta ‎în biroul meu.
‎Îl voi deschide mai târziu.
‎Nu vă mocăiți.
‎Are o tonă!
‎De ce e așa de greu?
‎Ce mai aștepți? Bacșiș?
‎Hai, pleacă!
‎Știi să conduci chestia asta?
‎Știu noțiunile de bază.
‎Automobilul meu!
‎Stânga, dreapta, ai grijă!
‎- Nu! ‎- Tufișul!
‎- Enola! ‎- Încă n-am terminat!
‎Mulțumesc. A fost...
‎M-ai salvat.
‎Cea mai bună parte a fost ideea mea, ‎dar m-ai salvat.
‎Cu plăcere. Cred.
‎Nu mi-a plăcut acolo.
‎Nu, sigur că nu.
‎Hai să ne întoarcem la Londra ‎și să găsim o ascunzătoare bună.
‎De ce ne-am oprit?
‎Enola, orice ai de gând...
‎Va veni un moment
‎când va trebui să faci o alegere grea.
‎- Enola... ‎- ‎În acel moment,
‎îți vei descoperi tăria de caracter
‎și ce ești dispusă să riști
‎pentru ce contează.
‎Mutarea ta, Enola.
‎Trebuie să mergem la Basilwether.
‎Poftim?!
‎S-a făcut o nedreptate. ‎E timpul să îndreptăm niște greșeli.
‎Vrei vinovatul, găsește motivul.
‎IMPAS ÎN CAMERA LORZILOR
‎- Nu înțeleg. ‎- Când trebuia
‎- să fii învestit? ‎- Eu sunt vicontele Tewkesbury.
‎E ditamai marchizul.
‎Fără întârziere.
‎Cum ai fi votat?
‎Vot pentru toți!
‎- La fel ca tatăl meu. Aș fi pentru. ‎- Cine știa asta?
‎Aveam idei,
‎dar familia a decis să merg în armată, ‎apoi în străinătate.
‎Cui îi rămâne moșia ‎dacă tu și tatăl tău sunteți morți?
‎Unchiului meu.
‎Cumnata mea nu are nevoie de ajutor. ‎Condu-o afară.
‎Crezi că e mâna unchiului meu?
‎Nu ți se pare logic?
‎E un om puternic. ‎Ce putem face noi?
‎Să rezolvăm crima, desigur.
‎Enola, suntem foarte norocoși
‎că am scăpat cu viață.
‎Acum vrei să mergem în locul ‎în care sigur suntem în pericol.
‎Uneori, Lord Tewkesbury,
‎trebuie să-ți bagi picioarele în apă ‎ca să atragi rechinii!
‎De ce am vrea să atragem rechinii?
‎Ai dreptate.
‎E o idee groaznică.
‎Cu cât ne apropiem, ‎cu atât e mai proastă ideea.
‎De ce facem asta?
‎Spre deosebire de alte doamne,
‎eu n-am învățat să brodez.
‎Nu știu să fac trandafiri din ceară, ‎să tivesc batiste
‎sau să fac coliere din scoici.
‎Eu am învățat să observ și să ascult. ‎Am fost învățată să lupt.
‎Așa m-a crescut mama.
‎Ai încredere în mine... ‎să găsesc răspunsurile.
‎Nu știi să brodezi?
‎Trebuie s-o facem.
‎Trebuie s-o faci! Noi... facem asta.
‎Hai!
‎Unde sunt servitorii?
‎Bun venit în viitor!
‎Mamă?
‎Ce se întâmplă?
‎Ei știu că suntem aici.
‎Jos!
‎Fugi!
‎E încuiată!
‎Jos!
‎Stai aici.
‎Enola?
‎Nu-ți fie frică.
‎Enola…
‎Nu ești singură.
‎Pentru cine lucrezi?
‎Anglia.
‎- Bunica? ‎- Da.
‎Mă tem că da.
‎Se pare că, dacă vrei ceva,
‎trebuie s-o faci singur.
‎Nu, Enola.
‎Unde e mama?
‎La Londra.
‎Cu unchiul tău.
‎Te caută.
‎N-au înțeles niciodată.
‎Îmi pare rău, dragul meu.
‎Viitorul țării e în joc.
‎Nu!
‎Gata.
‎Tewkesbury!
‎Nu! Tewkesbury!
‎Trezește-te! Hai!
‎Nu...
‎Nu!
‎Tewkesbury?
‎Ai grijă.
‎Nu sunt complet idiot.
‎Ai fost făcută să lupți.
‎Ți-a sosit ceasul.
‎- Am fost șocată. ‎- Da.
‎- Domnule? ‎- Nu fi ridicol.
‎Lestrade?
‎Sherlock Holmes.
‎- Ne întâlnim din nou. ‎- Te rog.
‎Ți-ai făcut deja o reputație,
‎în ciuda eforturilor tale
‎- de a evita presa. ‎- Marchizul.
‎Trebuie s-o arestezi pe bunica lui.
‎Încearcă să-l omoare,
‎la fel ca pe tatăl lui.
‎Două întrebări.
‎Cum ai ajuns la concluzia asta?
‎E vorba de loialități împărțite ‎și succesiune.
‎Cu băiatul mort, unchiul ar ocupa ‎locul din Camera Lorzilor
‎și s-ar opune legii reformei ‎și extinderii dreptului de vot,
‎așa cum voia moșiereasa.
‎Deduc că băiatul și tatăl lui ‎n-ar fi făcut-o.
‎De ce nu e unchiul ucigașul?
‎Al tatălui sau al fiului?
‎Al tatălui?
‎Uniforma din fotografiile de presă.
‎Medaliile de pe piept.
‎Nu era în țară ‎când a fost ucis tatăl băiatului,
‎lupta în Războiul Afgan.
‎Adevărul e mereu acolo.
‎Da.
‎Trebuie doar să-l cauți.
‎A doua întrebare.
‎Cum a ajuns sora ta acolo înaintea ta?
‎Poftim?
‎Arată bine. ‎Nu-l mai cocoloși, Caroline.
‎- Te rog, mamă. ‎ - Pot să...
‎Oprește-te. Încerc să câștig ‎respectul oamenilor.
‎- Așa e la modă acum. ‎- Da.
‎Îți evidențiază frumos fața.
‎Tatăl tău ar fi mândru de tine.
‎Felicitări!
‎În sfârșit arăți ca nătărăul ‎care te-ai născut să fii.
‎Nu.
‎Arăți bine.
‎E... bine.
‎Se votează într-o oră. ‎E impresionant.
‎Nu trebuie să fac plecăciuni ‎acum că ești ce ești, nu?
‎Păi și înainte ar fi trebuit ‎să te înclini.
‎Tu ai ales să n-o faci.
‎Ești în siguranță? Ai tot ce-ți trebuie?
‎Sper că nu locuiești
‎- în casa aia îngrozitoare. ‎- Nu.
‎Am folosit recompensa ‎de la mama ta...
‎- Pe care abia ai acceptat-o. ‎- ...și m-am mutat.
‎Mama a zis că ești oricând ‎binevenită la noi.
‎E clar că mama ta n-a petrecut ‎destul timp cu mine.
‎Și dacă te-aș ruga eu să rămâi?
‎O ofertă generoasă,
‎dar trebuie să refuz.
‎Cum o să...
‎Când te voi revedea?
‎Încă nu scapi de mine,
‎viconte Tewkesbury, ‎marchiz de Basilwether.
‎Mulțumesc.
‎Mama.
‎Îmi împrumuți creionul?
‎Mulțumesc.
‎Numerele se transformă în litere,
‎care formează...
‎„Ne întâlnim la Academia Regală ‎deseară la cinci Mama.”
‎Ei bine,
‎nu mă așteptam la asta.
‎Mulțumesc.
‎Trei lucruri îmi vin imediat în minte.
‎Unu: mama ar fi semnat „Crizantema”.
‎Și doi, Academia Regală e o instituție
‎care nu a inclus niciodată femei.
‎Mama nu mi-ar fi dat întâlnire acolo.
‎În ultimul rând, cred că m-am dat de gol
‎în fața fratelui meu ‎când m-am uitat în ziar.
‎E mâna lui Sherlock Holmes!
‎Și totuși, faptele nu mă împiedică ‎să sper.
‎Îți dau cinci lire ‎ca să facem schimb de haine.
‎Vezi ceva?
‎Absolut nimic.
‎Te-a mai învins o dată, frățioare,
‎e posibil s-o fi făcut din nou.
‎Sunt convins că și-a dat seama ‎că sunt eu,
‎dar mai cred că e prea curioasă
‎ca să nu vină.
‎Din păcate, te-ai înșelat.
‎E posibil.
‎Totuși, dacă o găsim din nou,
‎aș vrea să fie sub tutela mea. ‎Voi avea grijă de ea.
‎Atunci e responsabilitatea ta.
‎Eu mă spăl pe mâini.
‎Foarte bine.
‎Cu atât mai bine.
‎Ești o ființă stranie, frățioare.
‎Iar tu ești un morocănos, ‎frate mai mare.
‎Presupun că ești atât de jovial ‎datorită votului?
‎A trecut cu un vot.
‎Apariția brotacului ‎de marchiz de Tewkesbury
‎și votul lui s-au dovedit decisive.
‎Oricât mi-ar plăcea să stau ‎în fața Academiei Regale...
‎E un personaj interesant.
‎Și suspectez că o place ‎pe tânăra Enola.
‎S-o ia de soție. ‎Poate se vor îmblânzi amândoi.
‎Bem ceva la club ca să mă compătimești?
‎Da, îți fac cinste, Mycroft.
‎Haide, Sherlock!
‎Ce naiba faci?
‎Mi s-a părut că văd ceva.
‎- Bună ziua, Enola! ‎- Bună ziua!
‎Ai un musafir.
‎E o cameră surprinzător de plăcută.
‎Îmi plac detaliile.
‎Nu pot să stau mult.
‎E posibil să fiu urmărită.
‎Unde l-ai găsit?
‎Sherlock, nu eu.
‎Credeam că ai uitat de el.
‎Când erai mică nu-l lăsai din mână.
‎- Îl trăgeai după tine... ‎- Mi-a spus Sherlock.
‎- Ai auzit că regina Victoria... ‎- Și asta mi-a zis.
‎Atunci,
‎mă bucur că v-ați apropiat.
‎Îmi pare rău.
‎Voiam să-ți spun unde merg,
‎dar era riscant.
‎Acum ești în siguranță?
‎Nu te-am părăsit ‎pentru că nu te iubesc.
‎Am plecat pentru tine,
‎nu puteam suporta ‎ca lumea asta să fie viitorul tău.
‎Trebuia să lupt.
‎Trebuie să faci zgomot
‎pentru a fi auzit.
‎Ce ciudat!
‎Eu credeam...
‎că eu sunt cea care va schimba lumea.
‎Legea reformei...
‎E adevărat? Ce ai făcut...
‎Ce femeie ai devenit!
‎Îți mulțumesc pentru iriși.
‎Dacă vreodată ai nevoie de mine,
‎mă voi uita după ei.
‎Trebuie să pleci.
‎Da, dar...
‎să stăm așa puțin.
‎Și mie mi-ar plăcea.
‎Cum să închei?
‎Numele meu e Enola,
‎scris invers, înseamnă „singură”.
‎Un Holmes trebuie să-și găsească ‎propria cale.
‎Frații mei,
‎mama, toți au făcut-o.
‎Trebuie s-o fac și eu.
‎Să fii pe cont propriu ‎nu înseamnă să fii singur.
‎Nu asta voia mama.
‎Ea voia să-mi găsesc libertatea,
‎viitorul meu,
‎menirea mea.
‎Sunt detectiv,
‎sunt descifratoare
‎și găsesc suflete pierdute.
‎Viața mea îmi aparține.
‎Iar viitorul e în mâinile noastre.
‎BAZAT PE CARTEA
‎CAZUL MARCHIZULUI DISPĂRUT ‎DE NANCY SPRINGER
‎Subtitrarea: Maria Domnariu