FaceČi reclamÄ produsul dvs.sau a unei marci aici contact www.OpenSubtitles.org astazi
Sync: Alex Ciobanu (Zuzuitu') Subtitrări-noi Team/www.subtitrari-noi.ro
SubRip by Driv3r
PRIMA COLONIE PERMANENTĂ STABILITĂ PE LUNĂ.
ÎNCEPE MINERITUL COMERCIAL PE MARTE.
E LANSATĂ NAVA DE CERCETARE A COSMOSULUI...
"EVENT HORIZON", SPRE A EXPLORA GRANIŢELE SISTEMULUI SOLAR.
A DISPĂRUT FĂRĂ URMĂ...
DINCOLO DE PLANETA A OPTA, NEPTUN.
E CEL MAI MARE DEZASTRU SPAŢIAL ÎNREGISTRAT VREODATĂ.
ACUM...
Claire.
Mi-e dor de tine.
Dr. Weir, prezentaţi-vă pe nava Lewis & Clark, la Docul 4.
STAŢIE DE ZI: ORBITA INFERIOARĂ A PĂMÂNTULUI
NAVĂ U.S.A.C.: LEWIS & CLARK
CATEGORIA: CĂUTARE ŞI SALVARE
- Motorul ionic e gata. - Mulţumesc.
MISIUNE: STRICT SECRET
Direcţie: Vector Unu, nouă grade.
Suntem pregătiţi pentru cuplare.
Nu-mi vine să cred, e ridicol.
N-am făcut sex de şase săptămâni, iar acum porcăria asta.
De ce nu ne putem duce pe Marte, căpitane ?
- Pe Marte sunt femei. - Smith are dreptate.
Pe Neptun nu e nimic.
Iar dacă dăm de necazuri, suntem singuri.
Cunoaşteţi regulile.
Când cineva face o greşeală, pe noi ne cheamă s-o reparăm. Să mergem.
- Aţi stabilit cursul ? - Da.
- Suntem gata să-i dăm bătaie. - D-le Justin ?
La mine e totul gata, căpitane.
Numărătoarea inversă.
Motorul ionic se va activa în T minus 10 minute.
Mulţumesc, locotenente.
Să mergem.
- Smith, urmează-mă. - Da, d-nă.
- Justin, pregăteşte containerele. - Da, d-le.
- D-le Cooper. - Căpitane.
- Motorul ionic în 10 minute. - Începe joaca.
- Căpitane. - Peters.
Căpitane Miller, voiam să spun că e ceva...
Nu avem timp, doctore.
Aştepţi invitaţie personală, d-le Smith ?
- Nu, d-le. - Căpitane, nu vreau să...
Urmează echipajul la containerele gravitaţionale.
Trebuie să plecăm.
Fixează-ţi cuşeta, d-le Cooper...
sau mergi pe jos până pe Neptun.
De ce se întârzie, Peters ?
Încărcam ultimele filtre de CO2.
Tu stai aici.
Mulţumesc, D.J.
- Capul la cutie. - Să trăiţi.
- Prima dată în cuşeta gravitaţională ? - Da.
Cred că are ceva cu mine căpitanul vostru.
Nu-ţi face griji.
Îi plac la nebunie străinii pe navă.
- D.J. - Da.
Nu.
E nevoie de asta ?
Când porneşte motorul ionic, o să cântăreşti 30 G.
Fără container, forţa de gravitaţie ţi-ar lichefia scheletul.
Am văzut efectul pe şoareci.
Ai claustrofobie ?
Da.
NAVA U.S.A.C. LEWIS AND CLARK: PLECATĂ DE 56 DE ZILE
Billy.
Sunt atât de singură.
E cineva acolo ?
Dumnezeule !
Billy ?
Mi-e frig.
Claire.
Aştept.
N-ai păţit nimic. Respiră. D.J. !
- Doctore Weir, să te ridicăm. - Bine.
- Uşurel. - N-am nimic.
Aşa. Ia-o încet.
Acum mişcă-te încet. Ai fost în stază 56 de zile.
O să te simţi puţin dezorientat, înţelegi ?
- Acum mă simt bine. Mulţumesc. - Ia ăsta. Nu te grăbi.
E al tău.
Te simţi bine, doctore ?
- Vrei nişte cafea ? - Poftim ?
Doreşti nişte cafea ?
Nu. Mulţumesc.
Bine, cum vrei.
Dar tu, Starck ?
Vrei ceva negru şi fierbinte ?
- E o ofertă ? - Nu.
- Atunci ce-ai zice de nişte cafea ? - Starck ?
- Da, să trăiţi. - De ce nu eşti pe punte ?
Te deranjează dacă mă-mbrac ?
Da, locotentente, chiar mă deranjează dacă te îmbraci.
Să mergem. Avem de lucru.
Denny, începem. La mulţi ani.
Să ne jucăm de-a calul, mami.
Nu te mai juca înăuntru cu mingea.
Tu eşti cel care nu poate prinde.
- Cere-ţi scuze. - Iartă-mă, Mamă Ursoaică.
- Bine. - Bine.
- Peters. - Da, d-le.
Am încercat să-ţi găsesc un înlocuitor...
dar n-a fost posibil, într-un timp aşa de scurt.
Îmi pare rău.
Am vorbit cu fostul meu soţ. O să-l ia pe Denny de Crăciun.
Eu o să-l iau la vară...
aşa că totul e în regulă.
Smitty.
Scuzaţi-mă, doamnelor şi domnilor...
în aproximativ 2 ore şi 23 de minute...
ajungem pe orbita lui Neptun. Mulţumesc mult.
- Mulţumesc. - E bine.
Toate indicatoarele sunt verzi. Totul e perfect.
- Aţi raportat poziţia navei la U.S.A.C. ? - Da.
- Bine, oameni buni, ascultaţi. - D.J.
Cum ştiţi, avem un membru în plus în echipaj.
Dr. Weir, veniţi aici.
Să vi-i prezint pe toţi. Ea e ofiţerul secund, locotenentul Starck.
Dl. Justin, motoare.
Omul spaţial de colo e dl. Cooper.
Cu ce te ocupi exact pe navă, Coop ?
Ascultă, doctore. Sunt prietenul tău cel mai bun, bine ?
Sunt salvator şi Casanova.
E tehnician de salvare.
Ea e Peters, tehnician medical. Şi pilotul meu, dl. Smith.
Tipul bosumflat din colţ este...
D.J. Trauma.
Bine.
Acum ne cunoaştem cu toţii. Căpitane, am o întrebare.
Ce naiba căutăm aici ?
Poate că bunul doctor e amabil să ne spună.
Mulţumesc.
Mai întâi, doresc să vă spun că mă bucur...
- să fiu alături de voi în... - Sigur...
că te bucuri, dar trebuie să înţelegi că noi nu ne bucurăm.
Am fost chemaţi din concediu...
şi trimişi pe Neptun.
Suntem la trei miliarde de kilometri de cel mai apropiat avanpost.
Ultima oară când U.S.A.C. a încercat o salvare aşa de departe...
am pierdut ambele nave. Aşa că, te rog...
Bine.
Tot ceea ce vă voi spune e considerat strict secret de către NSA.
U.S.A.C. a interceptat o transmisie radio...
de pe o orbită descendentă în jurul lui Neptun.
Sursa acestei transmisiuni a fost identificată...
ca fiind nava Event Horizon.
Astea-s prostii.
- Căpitane, m-ai luat din concediu... - Mulţumesc mult.
Smitty, stai jos.
Cooper, treci unde erai.
Lăsaţi omul să vorbească.
Publicul ştie despre Event Horizon...
că era o navă de cercetare a cosmosului...
că reactorul s-a defectat, iar nava a explodat.
Nimic nu este adevărat.
Event Horizon era încununarea unui proiect secret al guvernului...
de a crea o navă spaţială mai rapidă decât viteza luminii.
Eu nu... Scuză-mă. Aşa ceva nu se poate face.
Conform teoriei relativităţii, nu poţi merge mai rapid ca viteza luminii.
Desigur, nu putem încălca teoria relativităţii.
Dar o putem ocoli.
Nava nu merge mai repede ca lumina.
Ci creează o poartă dimensională...
care îi permite să "sară" instantaneu...
între două puncte din univers, la ani-lumină.
Cum ?
- E greu de... E matematică. - Încearcă.
În termeni simpli...
folosim un câmp magnetic de rotaţie...
ca să concentrăm un fascicul de gravitoni, care pliază spaţiu-timpul...
conform teoriei tensorului lui Weyl...
până când curbura spaţiu-timp devine infinit de largă...
şi se produce o singularitate. Aceasta...
În termeni simpli.
Dă-i naibii. Vorbeşti engleza ?
Imaginaţi-vă, o clipă, că această bucată de hârtie...
Scuză-mă. Aia e Vanessa şi e a mea.
Bucata asta frumoasă de hârtie reprezintă spaţiu-timpul...
iar voi vreţi să ajungeţi din punctul "A"...
în punctul "B".
Care e distanţa cea mai scurtă dintre două puncte ?
O linie dreaptă.
Greşit.
Distanţa cea mai scurtă dintre două puncte este zero.
Iar poarta exact asta face.
Pliază spaţiul.
Astfel încât punctele "A" şi "B" coexistă în acelaşi spaţiu şi timp.
Când nava spaţială trece prin poartă...
spaţiul revine la normal.
Se numeşte motor gravitaţional.
- De unde ştii toate astea ? - Eu am construit-o.
Înţeleg de ce te-au trimis.
Dacă nava n-a explodat, atunci ce s-a întâmplat ?
Misiunea mergea perfect, ca la carte.
Au ajuns la o distanţă sigură cu motoarele normale.
Totul funcţiona perfect.
Au putut folosi motorul gravitaţional...
pentru a deschide poarta spre Proxima Centauri...
apoi au dispărut, pur şi simplu.
S-au volatilizat fără urmă, până acum.
Unde a fost nava în ultimii şapte ani, doctore ?
De asta am venit aici: ca să aflăm.
Nu am reuşit să detectăm semnale de viaţă...
dar TDRS au recepţionat această transmisie.
- Ce naiba e asta ? - Ascultaţi aici.
Cei de la Houston au filtrat înregistrarea de mai multe ori...
şi au reuşit să izoleze ceva ce pare o voce omenească.
Nu sunt sigur că e o limbă.
- E latină. - Poftim ?
Cred că seamănă cu latina.
- Poţi să traduci ? - Mai pune-o o dată.
Aici. Auziţi ?
Parcă ar spune "Liberate me" sau cam aşa ceva.
Nu înţeleg restul.
"Liberate me?"
Salvaţi-mă.
Bine. La locurile voastre.
Ne întâlnim cu Horizon. Unghiul optim de apropiere e de 14 grade.
- Ia direcţia 334. - Direcţia 334.
Apropie-te cu vector negativ, 14 grade.
1-4 grade.
Ne-am fixat pe emiţătorul de navigaţie al navei Event Horizon.
Se află în ionosfera superioară...
şi se pare că ne aşteaptă nişte turbulenţe.
- Apropie-ne încet şi lin, d-le Smith. - Să trăiţi.
- D-le Justin, cum e nava mea ? - Merge lin, d-le.
Corelăm viteza la semnalul meu.
Trei, doi, unu. Acum.
- Distanţa ? - 10.000 de metri şi ne apropiem.
- Starck. - Da, d-le.
Ia legătura prin radio. Vezi cine e acolo.
Suntem astronava spaţială SUA...
Lewis & Clark, salutăm Event Horizon. Ne recepţionaţi ?
Doctore Weir.
- Cred că vrei să vezi asta. - Unde e ?
Drept înainte. 5.000 de metri !
- Starck, e cineva acolo ? - Event Horizon, mă auzi ?
3.000 de metri şi ne apropiem !
Nu văd nimic.
1.500 de metri, d-le. Ne apropiem prea mult.
- Unde e ? - Indicatorul e aprins. E chiar în faţă.
- 1.000 de metri. - Avertizare de proximitate !
900, 800, 700.
- Suntem chiar deasupra ei. - O să ne ciocnim.
- Starck ! - E chiar acolo ! Dumnezeule !
Inversaţi propulsoarele. La maximum !
Uite-o.
Iisuse.
Impresionantă navă, doctore.
- Mulţumesc. - D-le Smith, eşti gata de survolare ?
Cum să nu.
Camera de decompresiune principală. Mergem acolo.
Bine, Smith.
Foloseşte braţul şi fixează-ne de grupul acela mic de antene.
Ar trebui să aveţi mare grijă. Nu e o structură de rezistenţă.
Acum este, doctore.
- E totul în regulă ? - Ne-am cuplat la Event Horizon.
Mulţumesc, Smitty. Puteţi fuma.
Mulţumim foarte mult.
- Starck, ce informaţii îmi dai ? - Reactorul e încă fierbinte.
Avem mai multe surse mici de radiaţii...
dar nu există scurgeri. Probabil nu e grav.
- Au presiune ? - Da.
Fuzelajul e intact, dar nu au gravitaţie. Unităţile termice sunt decuplate.
Văd că e foarte frig.
Echipajul putea supravieţui doar în stază.
- Găseşte-i, Starck. - De asta mă ocup, căpitane.
Am pornit bio-scanarea.
Ceva nu merge la scanare.
- Interferenţe cu radiaţiile ? - Nu-s destule ca să facă asta.
Detectez urme de forme de viaţă, dar nu le pot localiza.
Semnalele apar pe toată nava. Nu are nici o logică.
Bine, facem cum e mai greu. Punte cu punte, cameră cu cameră.
Starck, depliază cordonul ombilical.
Smith, aprinde comenzile în sala de război.
Să trăiţi.
D-le Justin, eşti gata de o plimbare ?
Da, d-le.
Doctore, am nevoie de d-ta pe punte.
Căpitane...
n-am venit până aici ca să stau pe punte.
- Trebuie să ajung pe navă. - După ce o verificăm,
- te aducem la bord. - Scuze, nu pot accepta.
- Trebuie să ajung pe navă. - După verificări.
N-ai ce-i face.
Ghidează-ne de la staţia de comandă.
Aici am nevoie de d-ta. Ajută-ne să ne facem treaba.
Scumpule, ţi-ai uitat servieta.
La o parte.
- Dacă ţi se pare ceva ciudat, Cooper... - Mă ocup eu.
Ursuleţule, să nu intri în bucluc.
D.J., începe spectacolul.
Semnalul video e clar.
- Ne recepţionezi, dr. Weir ? - Da, vă recepţionez.
Trecem prin cordonul ombilical...
şi ne apropiem de Event Horizon.
Sunteţi la uşa externă a camerei de decompresiune.
Pornim bocancii magnetici.
Avem presiune.
Locul ăsta e un congelator.
Sunt cristale de gheaţă peste tot.
Acum sunteţi în coridorul central.
Face legătura între zona personalului, din faţa navei,
şi sala motoarelor, din spate.
- D-le Justin, te ocupi de motoare. - Da, să trăiţi.
Peters şi eu ne ocupăm de punţile din faţă.
Doctore, ce sunt astea ?
Am şi eu una aici. Sunt peste tot.
În caz de urgenţă...
distrug coridorul central şi rup nava în două...
iar echipajul poate folosi puntea din faţă ca navă de salvare.
Sunt la infirmerie. Nu există victime.
Parcă n-ar fi fost folosită niciodată.
N-aţi văzut pe nimeni din echipaj ?
Dacă vedeam pe cineva, ai fi aflat până acum.
Scanăm după semne de viaţă.
Locul ăsta e un mormânt.
Fir-aş !
Miller, te simţi bine ?
Căpitanul a dat de greu.
Cooper, treci înapoi la postul tău.
Miller, pulsul tău a luat-o razna.
N-am nimic.
Cred că am ajuns la uşa zonei întâi, dr. Weir.
Puntea motoarelor e pe partea cealaltă.
Bine, hai să ne uităm.
Ce naiba e locul ăsta, dr. Weir ?
Permite intrarea în zona a doua...
fără a compromite câmpurile magnetice.
Mie-mi pare o maşină de tocat carne.
Sunt pe punte.
E sânge pe aici.
Probabil e o scurgere a lichidului de răcire. Porcăria asta e peste tot.
Nivelul lichidului de răcire e pe rezervă, dar în limita de siguranţă.
D-ră Peters, întoarce-te înapoi şi la stânga.
- Ce e ? - Jurnalul navei.
E înţepenit.
S-a blocat aici înăuntru.
Ce s-a întâmplat cu ochii lui ?
- Decompresiune explozivă. - Decompresiunea nu face asta.
Parcă ar fi fost produsă de... Nu ştiu, un animal sau cam aşa ceva.
Uită-te cum e distrus ţesutul moale. Are abraziuni masive.
Îngheţată pe băţ de cadavru.
Scanez după forme de viaţă.
Primesc nişte semnale foarte ciudate aici.
Să văd dacă pot mări energia.
Ăsta e miezul, motorul gravitaţional.
Inima navei.
Justin, nu te mai recepţionez.
Justin, răspunde.
- Ce e asta ? - Nu ştiu.
Bio-scanarea indică niveluri înalte.
S-a întâmplat ceva, Starck. Scoate-l de acolo.
La naiba !
Are probleme.
- Du-te, Coop. - M-am dus.
Echipa de la bord, s-a întrerupt sonorul.
Sunt Miller. Mă aude cineva ?
- Ce naiba a fost aia ? - Urgenţă de presiune !
Am pierdut scutul de la tribord. Fuzelajul a fost străpuns !
Încerc să limitez distrugerile. Plecaţi !
Pierdem atmosfera.
Sunt costume presurizate în camera de decompresiune.
Vin imediat.
Rezistă, Ursuleţule.
Aproape am ajuns.
Te-am prins.
Ai grijă.
Te-am prins. Ce naiba e asta ?
Rezistă.
Căpitane Miller, mă recepţionezi ? Terminat.
- Smitty, pe unde ai umblat ? - Avem o problemă gravă aici.
Am pierdut scutul de la tribord, iar fuzelajul a fost străpuns.
Circuitele de siguranţă s-au defectat.
- Avem timp să sudăm ? - Nu.
Ne-au mai rămas doar 218 litri de gaz, apoi s-a terminat.
Rezervoarele de oxigen s-au defectat, s-au spart.
- Suntem morţi ! - Dar Event Horizon ?
Poftim ?
- Are aer şi energie. - E singura noastră şansă.
Nu mă duc cu nici un chip pe nenorocita aia.
Nu ştim ce s-a întâmplat pe nava aia.
E mai bine decât să murim, d-le Smith.
Vreau ca tot personalul să se transbordeze pe Event Horizon imediat.
- Ne vedem la rezervoarele de aer. - Mă duc înainte.
Pornesc toate unităţile termale.
Ţineţi-vă bine. Pregătiţi-vă pentru gravitaţie.
Gravitaţie în cinci secunde.
Trezeşte-te, deschide ochii. Bine ? Rezistă.
Dr. Weir.
Ei bine...
am pornit majoritatea sistemelor primare...
- deocamdată. - Mulţumesc.
- Starck, cum stăm ? - Reţeaua de antene e prăjită.
Nu avem radio, laser sau amplificare.
Nu vine nimeni să ne ajute.
- Aerul ăsta are gust rău. - Bioxid de carbon, ştiu.
Se acumulează cu fiecare respiraţie.
Iar filtrele de CO2 de pe Event Horizon sunt defecte.
O să luăm filtrele de pe Clark.
- Cât timp avem ? - Destul aer de respirat pentru 20 ore...
dar după asta ar trebui să plecăm spre casă.
Sunt pe fuzelaj, mă apropii de răcitorul dorsal.
Dumnezeule !
Căpitane Miller, mă recepţionezi ? Terminat.
Te aud, Smith. Cum e nava mea ?
Fuzelajul extern are o spărtură de şapte metri.
Putem s-o reparăm, dar ar dura foarte mult.
Nu. În 20 de ore rămânem fără aer.
Am înţeles.
Ce s-a întâmplat aici, doctore ?
Cum se simte ?
Semnele vitale par stabile, dar nu răspunde la stimuli.
Nu ştiu.
Poate se trezeşte în 15 minute.
Poate nu se mai trezeşte niciodată.
Căpitane, ştiu că sună aiurea...
dar acolo nu era nimic, apoi a apărut Justin...
şi era lichid, iar miezul s-a solidificat.
Fizic, nu e posibil.
Doctore, te rog nu începe cu porcăriile astea cu fizica.
Eu îţi spun ce am văzut.
D-le Cooper, asta ar însemna că poarta era deschisă.
- Asta e. Poarta era deschisă. - Nu putea fi deschisă...
pentru că motorul gravitaţional nu era activat.
Îţi spun ce am văzut, doctore !
- Nu se poate activa singură. - D-le Cooper, ai depăşit măsura.
Doctore, dl. Justin poate muri. Trebuie să presupun...
că orice i s-a întâmplat lui ni se poate întâmpla şi nouă.
Dl. Cooper spune că a văzut ceva. Eu îl cred.
Am nevoie de o explicaţie.
Părerea mea e că dl. Cooper are halucinaţii, dacă pot spune aşa.
Dar poate că a văzut un efect optic...
cauzat de o distorsiune gravitaţională.
"Efect optic" ? Al naibii de poetic !
- Unde naiba... - Cooper !
Scuze.
Distorsiune gravitaţională. Ce anume ar putea crea asta ?
Dacă undele gravitaţionale ar scăpa din miez...
ar putea distorsiona spaţiu-timpul. Ar face să pară că Justin a dispărut.
Ar fi putut defecta, de asemenea, nava Lewis & Clark.
- Dar cred că e puţin probabil. - Ce e în miez, doctore ?
E complicat.
De cât timp ai nevoie ? Avem...
17 ore şi 48 de minute.
Ce e în miez ?
Asta e poarta.
Aceste trei inele magnetice, când se aliniază...
creează o gaură neagră artificială...
care permite navei să meargă în orice punct din spaţiu.
O gaură neagră, forţa cea mai distrugătoare din univers.
- Ai creat d-ta una ? - Desigur.
Putem folosi această putere imensă pentru a curba spaţiu-timpul.
Lewis & Clark ar avea nevoie de 1.000 de ani...
ca să ajungă la steaua cea mai apropiată.
Dar Event Horizon ar putea ajunge acolo într-o zi.
- Dacă ar fi funcţionat. - Puteţi veni aici. E în siguranţă.
Deci, dacă dl. Justin ar fi fost aspirat prin poartă...
ar fi putut merge oriunde a mers şi Event Horizon.
Teoretic, da. Dar, cum v-am spus şi mai înainte,
- poarta nu se poate deschide singură. - Înţeleg.
Locotenente, sigilează camera asta.
Accesul în zona a doua e interzis.
- Da, să trăiţi. - Căpitane, nu e nici un pericol.
Poarta e izolată prin trei câmpuri magnetice.
- E perfect sigură. - Sigură ?
Nava mea e făcută zob...
iar unul dintre oamenii mei s-ar putea să moară.
Nimeni nu se mai apropie de chestia asta.
Haide.
Trebuie să fie ceva în jurnalul ăsta.
Poţi face asta.
D.J. ?
- D.J., unde eşti ? - Sunt pe Puntea 4.
Mămico.
Peters !
Ce e ? Ai păţit ceva ?
Ce e ? Ai stat afară atât de mult !
Cred că vrei să-mi depăşeşti recordul.
Mai degrabă aş sta 12 ore afară...
decât cinci secunde în cutia asta nenorocită.
Asta e ultima însemnare din jurnalul de bord.
Vreau să spun cât sunt de mândru de echipajul meu.
Aş vrea să-i numesc pe şefii mei de staţie:
Chris Chambers, Janice Reuben...
Ben Fender, Dick Smith.
Am ajuns la distanţă sigură...
El e John Kilpack, căpitanul navei.
... şi ne pregătim să pornim motorul gravitaţional...
şi să deschidem poarta spre Proxima Centauri.
Salutări şi adio.
- Ce e asta ? - O s-o filtrez...
să văd dacă o pot curăţa.
- E o scurgere de energie. - E miezul.
Stai aici. Ai grijă de Justin.
Să nu se apropie nimeni de chestia aia.
Aşteaptă-mă, doctore.
- Ce provoacă scurgerea de energie ? - Câmpurile magnetice rezistă.
Poate e un scurt în circuitul de siguranţă. O să verific.
Ne poţi ajuta ?
Justin.
Justin, mă auzi ?
- Vine. - Cine vine ?
Întunericul.
Ăsta e.
Billy.
Miller !
Căpitane Miller !
Am nişte probleme aici.
Fii cu mine...
pe vecie.
Dr. Weir ?
Bioxidul de carbon produce halucinaţii şi judecată neclară.
La naiba, D.J., n-a fost o halucinaţie.
Bine.
Doctore, ai fost în coridor.
Trebuie să fi auzit ceva.
- Trebuie să fi văzut ceva. - Aşa e.
Cam acum o oră, mi-am văzut fiul...
întins pe masa de examinare...
- iar pe picioare... - D-ră Peters...
- ... avea... - ... fără supărare...
pare să fie un şoc.
- Poate că eşti traumatizată... - Nu.
- ... de faptul că ai văzut cadavrul... - Pardon. Nu !
Am mai văzut cadavre. Asta era ceva diferit.
Are dreptate. Era ceva real.
Am simţit o căldură.
Nu e ceva ce există în mintea noastră.
Smitty, tu ai văzut ceva neobişnuit ?
Nu, n-am văzut nimic şi nici nu trebuie să văd ceva...
dar pot să vă spun...
că nava asta e terminată.
Îţi mulţumesc pentru analiza ştiinţifică, d-le Smith.
Doar nu te aştepţi să înţelegi.
Bine, doctore.
Când încalci legile fizicii...
să ştii că trebuie să plăteşti.
Ai ucis deja ultimul echipaj, acum ne ucizi pe noi !
- E doar o nenorocită de navă ! - D.J. !
E doar o navă, înţelegi ? E o bucată mare de metal.
- Nu se întâmplă nimic ciudat. - D.J. ?
- Bine. - D.J. ?
- Te simţi bine ? - Da, doar că...
Îmi cer scuze.
- La naiba ! - Smitty.
- E în regulă. Asta e. - Fir-ar...
Ajunge ! Vreau să te linişteşti ! Acum !
- Bine. - Te întorci sus.
Ieşi afară şi te duci pe Clark cu Cooper...
şi repari nava. Fără greşeli.
Dacă greşiţi, nimeni nu pleacă acasă. S-a înţeles ?
- Da, să trăiţi. - Bine.
- D-le. - Daţi-i drumul.
- Miller. - Ce e, Starck ?
Am efectuat bio-scanarea cu filtrele ADN-ARN.
Rezultat: bio-semnale...
De origine nedeterminată. Ştiu.
Nu-mi poţi spune nimic util, locotenente ?
- Am o ipoteză. - S-o auzim.
Cred că există o legătură între semnale şi halucinaţii...
de parcă ar face parte dintr-o reacţie defensivă,
ca un sistem imunitar.
N-am timp să ascult aşa ceva.
- Trebuie să mă asculţi. - Ce ?
Nava reacţionează faţă de noi, iar reacţiile sunt tot mai puternice.
E ca şi cum ar fi adus înapoi ceva...
un fel de forţă vitală.
Ce vrei să-mi spui ? Că nava e vie ?
Voiai un răspuns. Ăsta e singurul pe care-l am.
Locotenente, vreau doar să supravieţuiesc în următoarele 10 ore.
Justin ?
Justin !
PERICOL BIOLOGIC - ATENŢIE !
Aţi auzit asta ?
- Ce este ? - Ce e ?
- Ai auzit. - Tu ce ai auzit ?
- Ce este ? - Peters, ascultă-mă.
E D.J., bine ?
Eu n-am auzit nimic. Nimeni n-a auzit.
- Calmează-te, bine ? - Bine.
- Revino-ţi. - Bine.
- Acum spune-mi. - Eram...
Fă-l să se oprească !
Deschide uşa.
Nu te mai mişca !
- Nu ! - Weir, opreşte-te. Opreşte-l.
Ce faci ?
În acest mediu, autocontrolul e o calitate preţioasă.
Ce e ?
Camera de decompresiune din faţă.
Miller, Smith, Cooper, e cineva în camera aceea ?
Răspunsul e negativ, Starck.
Justin.
- Justin. - Nu face asta !
Justin, nu !
Justin, nu ! Deschide uşa !
Miller, răspunde.
Miller, răspunde. Avem o urgenţă.
Ce se întâmplă acolo, Starck ?
- Justin e în camera de decompresiune. - Repetă.
Justin e în camera de decompresiune, fără costum.
- La naiba, mă ocup eu. - Stai pe loc.
- Căpitane, ai nevoie de mine. - Da, acolo unde eşti.
A pornit supracontrolul.
- Poţi să-l opreşti ? - Încerc.
Mă duc spre el, Starck.
Justin ! Deschide uşa imediat !
Starck, care-i situaţia ?
Grăbeşte-te. A pornit supracontrolul.
- Nu putem deschide uşa internă. - Iau trusa.
Justin, deschide uşa !
Justin, deschide uşa.
- Ai auzit ? - Ţine-l de vorbă.
Da, am auzit. Ştii ce este ?
Îţi arată lucruri...
- lucruri oribile. - Cine ?
Întunericul dinăuntrul meu, din celălalt loc.
- Nu mă mai duc înapoi. Nu. - Nu, Ursuleţule.
- Deschide uşa. - Ce se întâmplă ?
- Nu cred că-l poate convinge. - Sper s-o facă.
Dacă deschide camera, va fi întors pe dos.
- Nu. Rămâi cu mine. - Aproape am reuşit.
- Rămâi cu mine, Justin.
Hai, deschide uşa !
Dacă ai putea vedea ce am văzut eu, n-ai mai încerca să mă opreşti.
Nu, tu nu vorbeşti aşa.
Asta e. Chiar acolo.
Deschide uşa. Apasă pe buton, haide.
Bine.
uşă externă - uşă internă
Nu !
Căpitane, Justin a activat uşa, cu o întârziere de 30 de secunde.
Justin !
activat - uşă externă
Gata de decompresiune în 25 de secunde.
Unde mă aflu ?
- Hei. - Starck, deschide-o naibii !
- Deschide uşa. - Nu pot.
Uşa internă nu se deschide când uşa externă e activată.
- Ar decomprima întreaga navă. - Dumnezeule !
Mamă Ursoaică, deschide uşa.
Te rog.
- Căpitane ! - Fă-mi legătura prin radio cu el.
Căpitane Miller, zi-le să deschidă uşa.
Nu pot face asta, Justin.
- Nu vreau să mor aici. - N-o să mori.
Vreau să mă asculţi cu atenţie şi o să te scot de acolo.
Dumnezeule.
Începe.
- Ochii mei. - Nu te gândi la ei. Închide-i.
Ţine-i închişi, strânge cât mai tare.
Cinci secunde.
Stai pe vine. Ghemuieşte-te.
Nu mai pot respira. Dumnezeule.
Mă doare.
Vreau să expiri tot aerul din plămâni.
Mă auzi ? Tot aerul din plămâni, Justin.
Fă-o, acum !
Aşa, Ursuleţule.
L-am prins. Fiţi pregătiţi.
Fiţi pregătiţi.
- Avem presiune. - Venim acum, Justin.
Am nevoie de cinci unităţi aici. Ţine-i capul nemişcat.
Bine.
Mai dă-mi nişte glicerină.
Mai târziu. Acum trebuie să respire.
Iisuse, sângerează.
- Tensiunea scade. - Începeţi perfuzia, 15 cc.
Am oprit hemoragia, l-am stabilizat.
N-o să fie prea drăguţ, dar ar trebui să supravieţuiască...
- dacă reuşim să ne întoarcem. - O să reuşim.
Starck, cât timp mai avem ?
Nivelul de CO2 va deveni toxic peste patru ore.
Bine.
Peters, trebuie să aflăm ce a păţit celălalt echipaj...
înainte s-o păţim şi noi.
Pot lucra la jurnal, pe punte, dar nu mă întorc la infirmerie.
- Bine. - Da.
Justin a spus ceva despre...
"întunericul din mine".
Ce înseamnă asta ?
Doctore ?
Nu cred că înseamnă ceva.
Nu pleca de aici.
Aş vrea nişte răspunsuri, doctore.
Vreau să ştiu de ce un om a vrut să se sinucidă...
ieşind din camera de decompresiune şi ce a produs sunetul ăla.
Schimbările termice din fuzelaj...
ar fi putut face metalul să se dilate şi să se contracte rapid...
producând reverberaţii. E posibil.
Aiurea ! D-ta ai construit nava asta. Îmi spui doar tâmpenii.
Ce vrei să-ţi spun ?
Ai zis că motorul navei creează o poartă.
- Da. - Către ce ?
- Nu ştiu. - Unde a fost ?
- Unde ai trimis-o ? - Nu ştiu.
Unde a fost în ultimii şapte ani ?
Nu ştiu.
"Nu ştiu" nu e un răspuns suficient de bun.
D-ta ar trebui să fii expertul.
Am nevoie de răspunsuri. Asta e treaba d-tale.
- Unde e celălalt loc ? - Nu ştiu !
Uite ce e...
se întâmplă multe lucruri aici...
pe care nu le înţeleg pe deplin. Am nevoie de timp.
Înţeleg.
Exact de timp nu dispunem, doctore.
Căpitane !
Nu mă părăsi !
Te rog !
Pentru numele lui Dumnezeu, ajută-mă !
Asta e în mintea ta.
E doar în mintea ta.
Dumnezeu să ne ajute.
Îţi spun că am auzit vocea lui.
Mă striga pe mine. Un ofiţer tânăr, Eddie Corrick.
Am fost împreună pe nava Goliath.
S-au spart rezervoarele de O2. Patru din noi am ajuns în naveta de salvare.
Corrick era încă la bordul navei Goliath când a izbucnit incendiul.
Ai văzut vreodată foc la gravitaţie zero ?
E foarte frumos.
E ca un lichid.
Alunecă peste tot.
Vine în valuri.
Şi îl tot loveau...
val după val.
Striga la mine să-l salvez.
Ce ai făcut ?
Singurul lucru pe care-l puteam face.
Am închis trapa navetei de salvare şi l-am lăsat acolo.
Am jurat că nu voi mai pierde niciodată un om.
Te cunosc de multă vreme.
- Nu mi-ai spus asta niciodată. - D.J., n-am spus asta nimănui.
Dar nava asta ştia.
Îmi cunoaşte fricile şi secretele.
Pătrunde în mintea ta şi ţi le arată.
N-aveam de gând să-ţi spun asta.
Am ascultat semnalul de ajutor.
Şi...
cred că am greşit la traducere.
Continuă.
Credeam că spune "liberate me".
Salvaţi-mă.
Dar nu e "me".
Ci e "liberate tutemet."
Salvaţi-vă.
E chiar mai rău.
Aici.
Cred...
că spune "ex inferis".
"Salvaţi-vă...
"din iad."
Dacă ceea ce spune dr. Weir e adevărat...
nava asta a fost dincolo de graniţele universului nostru...
al realităţii ştiinţifice cunoscute.
Cine ştie unde a fost...
ce a văzut...
şi ce a adus înapoi cu ea.
Din iad.
Nu crezi în lucrurile astea, nu-i aşa ?
Oricine a trimis acest mesaj crede în iad.
Căpitane Miller.
Orice ar fi, Coop, să fie o veste bună.
Da, d-le.
Suntem gata să represurizăm nava Clark şi să plecăm de aici.
Vin imediat.
Hai, scumpete, nu mă lăsa baltă.
Bună, puişor. Tata s-a întors acasă.
Rezistă.
La naiba.
Căpitane, încă mai pierdem urme de gaz.
Dă-mi 20 de minute să astup gaura.
Cooper, tu eşti salvatorul. Peste 20 de minute pornim la drum.
La naiba.
- Ai cafea ? - Da, dar e rece.
Grozav.
Starck.
Miller ?
Plecăm.
Nu, nu putem pleca.
Avem ordine clare.
Salvaţi echipajul, recuperaţi ce-a mai rămas din navă.
Echipajul a murit, doctore. Nava d-tale i-a ucis.
- Am venit aici să facem o treabă. - O lăsăm baltă, doctore.
Starck, transferă fişierele din computerele navei Event Horizon.
D.J., vreau să-l pregăteşti pe Justin...
şi să-l duci înapoi pe Clark.
Vreau nişte lucruri de la infirmerie. Pe el să-l ducem la cuşetă.
Nici o problemă. Fă-o.
- Peters. - Da, d-le.
Vreau să duci filtrele de CO2 înapoi pe Clark.
- Ia-l pe Smitty cu tine. - Bine.
Căpitane.
- Nu face asta. - Am făcut-o deja.
Cum rămâne cu nava mea ? Nu o poţi abandona.
N-am nici o intenţie să o abandonez.
Duc Lewis & Clark la distanţă de siguranţă...
şi lansăm rachete tactice asupra navei Event Horizon...
până când am distrus-o complet. Dă-o naibii de navă.
Căpitane Miller, semnalele au luat-o razna.
E ca şi cum miezul...
ar extrage energia din restul navei.
Copiaţi fişierele. Vreau să plecăm de pe nava asta.
Nu puteţi pleca. N-o să vă lase.
Ia-ţi instrumentele şi întoarce-te pe Lewis & Clark...
dacă nu vrei să te duci acasă pe jos.
Eu sunt acasă.
Să mergem !
Gata ?
L-am luat.
Haide.
- Gata ? - L-am luat.
- Bine.
Peters, putem pleca ? Locul ăsta îmi dă fiori.
Vrei să respiri în drum spre casă.
- Ba nu ! Să mergem ! - La naiba !
- 25. - Haide !
- Avem nevoie de 25. - Peters !
Haide ! Le-am luat !
Nu, Peters.
Dumnezeule.
Billy.
Claire ?
Claire.
Sunt eu. M-am întors acasă.
M-am întors acasă.
Ştiu că n-am fost aici când aveai nevoie de mine...
şi îmi pare rău că...
Am lăsat munca să intervină între noi.
Doamne, Claire, nu.
Te implor, nu face asta.
Nu din nou, te rog.
Am fost atât de...
Billy.
Nu-i nimic.
- Am fost atât de singur. - Nu vei mai fi singur din nou.
Acum eşti cu mine. Eşti cu mine...
iar eu am să-ţi arăt multe lucruri...
minunate.
Ce bun sunt !
Coop, cât mai durează ?
Trebuie să plec naibii de aici.
Ia mai pupă-mă undeva, Smitty, că am terminat.
Mai lasă-mă să-mi adun sculele...
şi plecăm din Vestul Sălbatic.
- Două minute maximum. - Recepţionat.
Weir.
Dr. Weir.
Weir !
Mişcă-ţi fundul înapoi pe navă, acum.
Weir !
La naiba.
Căpitane Miller, mă recepţionezi ? Terminat.
Dă-i drumul, Smitty.
Tocmai l-am văzut pe Weir umblând pe nava Clark.
Aşteaptă, Smitty. Vreau să verific ceva.
- Smitty, pleacă de acolo. - Poţi repeta ?
Unul dintre explozivi lipseşte din coridor.
- Poate că Weir l-a pus pe Clark. - Nu e posibil.
Nu e posibil. Abia am reparat nava.
Pleacă de pe Clark imediat, Smith.
Unde naiba eşti ?
Te-am găsit.
Stai aşa, Smitty. Vin imediat !
Nu !
La naiba !
Unde naiba mă duc ?
De ce mi se întâmplă asta ?
Coop, gândeşte-te.
Trebuie să mă întorc pe navă.
Trebuie să fac să explodeze rezervorul meu de aer.
Aşa. La naiba.
Sper să funcţioneze. Aşa.
Acum e bine. Unu, doi, trei. Haide.
Haide. Aşa !
Vin, nenorociţilor !
D.J.
- Ce-a fost asta ? - Clark s-a dus.
- Smitty şi Cooper au murit. - Cum ? Ce...
A fost Weir. Dacă-l vezi, lichidează-l.
Am înţeles.
- Ai grijă, D.J. - Nu-ţi face griji pentru Weir.
Mă ocup eu de el.
D.J. ?
D.J., răspunde-mi !
REPARAREA FUZELAJULUI
Bine, dr. Weir.
Nu vrei să-ţi părăseşti nava ?
N-o vei mai părăsi niciodată.
Starck.
E în regulă.
Te scot eu de aici.
Bine.
Uşurel.
Dumnezeule.
Ce s-a întâmplat cu ochii tăi ?
Unde mergem noi, n-avem nevoie de ochi pentru a vedea.
Ce tot spui acolo ?
Am creat nava Event Horizon ca să ajungă la stele.
Dar ea a ajuns mult mai departe.
A făcut o gaură în universul nostru...
o poartă spre o altă dimensiune.
O dimensiune de haos pur...
de rău pur.
Când a trecut dincolo, era doar o navă.
Dar când s-a întors...
era vie.
Uită-te la ea, Miller.
Nu e frumoasă ?
Frumoasa d-tale navă şi-a ucis echipajul.
Ei bine...
acum are alt echipaj.
Acum ne are pe noi.
Ce vrei să faci, doctore ?
Voiai să ştii unde a fost nava...
iar acum vei afla.
- Dacă mă ratezi, spargi fuzelajul. - De ce crezi că voi rata ?
Aşa e, m-am întors !
Sunt... La naiba, nu mă pot opri.
La naiba !
Ce ? Cine naiba...
Miller !
SIGILAREA UŞILOR
Dă-mi mâna !
- Haide ! - Nu pot !
Nu te las.
Camera de decompresiune din faţă.
Nu poate fi Weir.
Nu vreau să risc.
Ai grijă.
- Nu mă lovi. - Cooper !
Scoate-l !
- Nu pot să respir. - N-ai nimic.
- Eşti bine. S-a terminat. - Ba nu.
Weir a activat motorul gravitaţional. Trebuie să-l închidem.
- Cum ? Puntea s-a dus. - Sala motoarelor ?
Crezi că-l poţi dezactiva de acolo ?
Nu ştiu cum se face. Dr. Weir era expertul.
Nu mă duc unde a fost şi celălalt echipaj.
- Mai bine mor. - Bine.
- Atunci o aruncăm în aer. - O aruncăm în aer ?
Facem cum a zis Weir. Aruncăm în aer coridorul...
şi ne separăm de restul navei. Folosim puntea din faţă ca navetă de salvare.
Sper că TDRS va detecta semnalul nostru de urgenţă.
Pregătim cuşetele, intrăm în stază...
aşteptăm echipa de căutare şi salvare.
Între timp, o să amorsez manual explozivii.
- O să meargă ? - Pentru dr. Weir a mers.
Du-te să activezi semnalul de urgenţă. Întoarce-te repede.
- Da, să trăiţi. - Vin cu tine.
Stai aici. Pregăteşte cuşetele gravitaţionale.
Miller.
Închide uşa după mine, locotenente.
Poarta se deschide în T minus cinci minute.
Semnalul de urgenţă e activat.
Da.
Sânge ?
Fir-aş !
Starck !
Fugi !
Poarta se deschide în T minus trei minute.
Declanşarea detonatorului e autorizată.
Coridorul principal este amorsat.
Suntem amorsaţi. Nava e gata să explodeze.
Repet, suntem amorsaţi. E gata să explodeze.
Miller, mă auzi ?
Trebuie să plecăm de aici imediat.
M-ai lăsat să ard.
Poarta se deschide în T minus două minute.
Miller.
M-ai părăsit.
Tu nu eşti Edmund Corrick. Am văzut cum a murit.
Weir ?
Nava m-a adus înapoi. Ţi-am spus că n-o să mă lase să plec.
N-o să lase pe nimeni să plece.
Chiar credeai că poţi distruge nava asta ?
A sfidat spaţiul şi timpul.
A fost într-un loc pe care nici nu ţi-l poţi imagina.
Iar acum...
- e timpul să se întoarcă. - Ştiu, în iad.
Nu ştii nimic. Iadul e doar un cuvânt.
Realitatea e mult mai rea.
Să-ţi arăt.
Ajută-mă !
Nu !
Nu.
- Vezi ? - Nu.
Nu sunt morţi.
Nu încă.
Nu-mi vei...
lua echipajul.
Nu mai sunt echipajul tău. Acum aparţin navei.
Poarta se deschide.
Ia-mă pe mine.
Ia-mă pe mine. Lasă-i pe ei în pace.
Nu. Nu există scăpare.
Poarta e deschisă...
iar voi veniţi toţi cu mine.
Vezi ?
Da...
văd.
Nu !
Miller.
DUPĂ 72 DE ZILE
Echipa de salvare unu. Avem contact.
Ne apropiem de epava navei Event Horizon.
Pregătiţi-vă de abordare.
Intru în compartimentul containerelor gravitaţionale.
Nu pare să fi fost distrus de explozie.
Se pare că sunt trei supravieţuitori:
Cooper, Justin, locotenentul Starck.
Justin a suferit răni grave...
dar e încă în viaţă.
Containerele gravitaţionale încă mai au energie.
Deschid primul container acum.
E în regulă.
- Acum eşti în siguranţă. - Justin, Cooper.
Sunt bine. Sunt vii.
Sunt vii.
- Starck. - Linişteşte-te. E bine.
- Calmează-te, eu sunt. - Respiră adânc.
- Starck. - Respiră adânc.
- Suntem echipa de ajutor. - Vreau un sedativ.
- E în regulă, Starck. - E bine.
Am nevoie de un sedativ, acum.
Starck, e echipa de ajutor. Gata.
- Bine, am nevoie acum ! - Suntem în siguranţă.
Sync: Alex Ciobanu (Zuzuitu') Subtitrări-noi Team/www.subtitrari-noi.ro
SubRip by Driv3r
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro
VÄ rugÄm sÄ evaluaČi aceastÄ subtitrare la adresa www.osdb.link/rnjt Ajuta alČi utilizatori sÄ aleagÄ cele mai bune subtitrari