„TOATĂ LUMEA SPUNE TE IUBESC“
Doar tu
Doar eu
Hai să găsim un loc plăcut...
Unde să nu ne vadă nimeni.
Doar noi
Am pierdut atâtea...
Ce fericiţi vom fi...
O, J.!
La ce-ţi sunt bune farmecele?
La ce-mi sunt bune braţele?
Foloseşte-ţi imaginaţia
Doar tu
Doar eu
Ne vom face jurăminte de dragoste
Dar spune-mi că mă iubeşti.
Doar el
Doar ea
Şi-un plan perfect.
Dar spune-mi că mă iubeşti.
În fine, a venit primăvara!
Păsările se întorc la cuibul lor...
Ce zi frumoasă de iubit!
- Doar eu - Doar tu
- Doar eu
Şi-un colţ de paradis...
Chiar aici pentru noi două...
Doar tu
Doar eu
Hai să găsim un loc plăcut...
Unde să nu ne vadă nimeni.
- Doar noi - Doar noi doi
- Doar noi - Ca puţini dintre noi
Am pierdut atâtea...
Ce fericiţi vom fi...
Doar tu
Doar eu
Ne vom face jurăminte de dragoste...
Dar spune-mi că mă iubeşti.
Ea e sora mea, Skylar împreună cu Holden, iubitul ei.
Şi asta sunt eu. Mă cheamă Djuna. D-J-U-N-A.
Dar toată lumea-mi spune „DJ“.
Am să fiu sinceră cu voi.
Nu suntem familia tipică din comediile muzicale.
În primul rând, suntem bogaţi.
Şi locuim în Park Avenue, într-un apartament de lux.
Tata e avocat. Eu îi spun „tată“ dar e tatăl meu vitreg.
Am şi un tată adevărat... care s-a însurat cu mama şi m-au avut pe mine.
Şi el e tată vitreg. A avut doi copii cu prima soţie...
Poate că e destul de greu de înţeles...
Iată-le pe Lana şi pe Laura. Îmi sunt surori vitrege. Şi sunt nemaipomenite.
Cam proaste uneori, dar... Ne distrăm mult împreună.
Mai e şi fratele meu vitreg, Scott, care e foarte deştept, dar s-a îndepărtat de familie
fiindcă el este conservator-republican. Asta i-a provocat o criză tatălui meu vitreg,
pentru că noi suntem liberal-democraţi.
Ce vrei să facă nişte oameni care nu trebuie să muncească pentru bani?
Ce vrei să spui? Dar cineva care nu poate să muncească trebuie dispreţuit?
Asta nu e suficient. E aceaşi lume liberală care trăieşte din vise
şi nu acceptă rugăciunea în şcoli şi cocoloşirea criminalilor.
Nu-mi vine să cred că am o asemenea discuţie cu fiul meu!
Doar dacă extratereştrii n-au pus stăpânire pe corpul tău.
Nu sunt extratereştri, sunt idei! Idei virile, moderne! O Americă puternică.
Dreptul de a purta arme.
Arme? Adică puşti? Ai înnebunit? Ce te-a apucat?
Nu te mai înţeleg deloc!
Calmează-te, tată.
Staffi, adu-mi o copie a testamentului şi ceva de şters.
Dacă tata e un democrat, mama e mult mai extremă.
Ea e o democrat-liberală.
El a crescut în sărăcie şi ştie cum e să munceşti din greu...
Mama se trăgea dintr-o familie bogată
şi-şi petrecea timpul făcând muncă voluntară pentru toţi.
Sprijinea Sindicatul Libertăţilor Civile şi Organizaţia Salvaţi Balenele.
Strângea bani pentru Muzeul Whitney şi pentru spital...
şi mereu face câte ceva...
Dă o serată şic pentru a salva Filarmonica din New York...
Lane şi Laura au urma la Nightingale,
- Trufele albe sunt mult mai bune. - Mai bune decât cele negre.
- Dumnezeule! - Uite-l!
- E atât de mişto...
Nu prea ştim. Îl vedem mereu pe aici.
- S-a îndrăgostit fără să-l cunoască. - O să ne gândim la o modalitate de a-l cunoaşte.
Vă rog, fără planuri umilitoare!
Mama are un pacient.
Claire e cea mai bună prietenă a lor. Mama ei e psihiatru.
Cu ani în urmă, Claire a făcut o gaură în zid.
Uneori, după şcoală, ne distrăm
trăgând cu ochiul la pacienţii ei.
Am avut fantezii
în legătură cu alţi bărbaţi
şi asta mă face să mă simt rău
să mă simt vinovată...
M-am visat în lift... din nou.
Eram în lift
şi liftul tot urca...
Vi-l prezint pe bunicul. Are 88 de ani.
L-am găsit la gara Grand Central. El credea că e la Grădina Botanică.
Trebuie să fii cu ochii pe el.
Anul trecut a plecat numai cu prosopul pe el şi a ajuns în Times Square.
Am trimis-o pe Frieda să-l aducă înapoi. Ea e menajera noastră.
Dar numai ea poate să-l pună la punct pe bunicul.
- Ţi-am găsit calapodul în mâncare.
Cum a ajuns acolo?
Şi în fine, el e tatăl meu, care locuieşte la Paris dar ne vizitează des.
E foarte bun prieten cu tatăl meu vitreg.
Eu cred că tot mai ţine la mama,
cu toate că au divorţat de ani de zile.
M-a părăsit brusc,
pentru cel mai bun prieten.
- Fără să te avertizeze? - Absolut!
Nu pot să spun ce mult m-a afectat.
Ar trebui să mă duc la Paris, să mă arunc de pe turnul Eiffel.
Dacă aş lua un Concorde, aş muri cu 3 ore mai devreme.
Ceea ce ar fi perfect!
Dar stai puţin, cu schimbarea fusului aş mai putea trăi 6 ore la NY,
dar aş fi mort de 3 ore la Paris. Aş putea face unele lucruri şi totuşi să fiu mort.
N-ai văzut semnele pe care, probabil, ţi le-a dat.
Ce, mă crezi tâmpit? Ce fel de semne?
De exemplu, să găsesc poza lui în sertarul ei cu lenjerie?
Sau să-i strige numele când ajungeam la orgasm?
- Nu la asta mă refeream. - Dar asta s-a întâmplat.
- Bine că nu te-ai însurat cu ea. Eu ţi-am spus să n-o faci.
- M-aş fi bucurat să mă însor cu ea. - Eu mă bucur că n-ai facut-o
Vrei un vin alb?
Orice! Trebuie să beau ceva!
Credean că totul merge bine, credeam că...
Întotdeauna alegi femei nepotrivite.
- Dar te-am ales şi pe tine. - Noi am divorţat.
- Era imposibil să trăiesc cu tine!
Tu nu te hotărai dacă vrei să fii psihanalist sau scriitor.
Am devenit scriitor şi pacient.
O să-ţi găsim pe cineva. Cunoaştem o mulţime de lume.
De când am divorţat am încercat să-i găsesc o femeie
potrivită cu personalitatea lui.
Iubitule, mai adu un pahar.
Mă întreb dacă populaţia feminină nu e prea limitată.
- Mersi.
Întrebarea e dacă vrea să-şi petreacă anii cei mai frumoşi alături de cineva.
De ce vorbeşti brusc de cei mai frumoşi ani?
Bărbaţii îmbătrânesc altfel decât femeile.
Peste doi ani, o să arăt ca fiul tău.
- Să nu îndrăzneşti să râzi! Nu e nostim! - M-a şi băgat în azil!
Ce părere ai despre Madeleine?
Era arheolog...
- O femeie uimitoare. - Madeleine era o ninfomană.
OK. Avea o mică problemă cu fidelitatea... Eu n-am observat asta
- ... dar era remarcabilă. - Dar Carol... Cum o chema?
Carol era poetă...
- Se droga cu heroină. - Da, aşa e... dar
- eu credeam că e insulină. - Ştii care e problema?
Ascultă!
Încă te mai iubeşte. Întotdeauna am spus asta. Dar cine-l poate învinui?
Sigur că te iubeşte.
- Mi-e dor de Giselle. - O să-ţi găsim pe cineva.
Nu ştiu dacă vom reuşi.
Asta e problema...
Ce sunt secretele astea? De ce la magazinul Harry Winston?
Vreau să mă ajuţi să cumpăr un inel pentru Skylar.
Felicitări!
- Doriţi un inel de logodnă? - Exact. Ne căsătorim.
Adică... eu mă căsătoresc, nu ea.
Cam la ce mărime v-aţi gândit?
Ce mărime?
Nu e chiar foarte înaltă... Dar nici mărunţică.
- Ceva simplu, dar elegant. - Exact. - Simplu, dar elegant, exact. (Ţi-am spus eu că se pricepe.)
- Cam ca ăsta? - O, Doamne, e superb!
E cel mai frumos inel pe care l-am văzut.
- Cât costă? - 55000.
55000 dolari aţi spus?
Să-l scoatem, fiindcă nu cred că...
Deşi, dacă mă uit la el, nu e pe gustul lui Skylar...
Ea nu e soţia unui mafiot.
- Ajută-mă! - Uitaţi unul încântător!
E drăguţ...
Cât mă costă? 1500? 2000?
8000$
E mai scump decât îmi pot permite... Nu e cartierul meu...
Dar e un cartier mai bun.
Ce naiba! Doar ne căsătorim!
Cred că e un inel deosebit.
Iubita mea nu se gândeşte la inele
Sau la alte lucruri costisitoare.
Iubita mea se gândeşte numai la mine.
Iubita mea nu vrea neapărat un Rolls Royce.
Uneori, chiar nu ştie ce să aleagă.
Iubita mea nu ţine neapărat să aibă
vreo piatră de 14 carate.
Ea e deosebit de sensibilă...
Iubitei mele nu-i pasă cine ştie asta.
Iubitei mele îi pasă numai de mine.
E aşa de fericit din ziua
în care s-a îndrăgostit până peste cap.
Şi noi am fost surprinşi că cineva îl poate iubi.
Noi nu prea reuşim să înţelegem
Ce-ar putea ea să vadă la el.
Dar asta e o dovadă a puterii dragostei.
Iubita lui nu e preocupată de spectacole.
Iubita lui nu e preocupată de îmbrăcăminte
Iubita mea e preocupată doar de mine.
Aşa cum nu va fi nimeni nicicând.
Iubita lui nu ţine să se ducă la curse
sau în locuri foarte elegante...
Iubita lui nu e preocupată de...
Iubita mea nu e preocupată de sport.
Nu-i place să alerge pe terenul de tenis...
Trebuie să spun că ea...
E bucuros să spună că ea...
A făcut o alegere atât de bună.
D-na Holden Spence. Skyler Spence... Îmi place cum sună!
- Diseară o duce la Circ. - O duce la Circ?
Cred că o să-i ceară mâna.
Eu le-am făcut cunoştinţă.
Am auzit, tată.
El a venit să lucreze la firma noastră de avocatură. În prima zi am spus.
Puştiul ăsta e grozav. E cu picioarele pe pământ. E perfect pentru ea! Frieda, spaghetele n-au sos!
Spaghetele bavareze n-au nevoie de sos.
Spaghetele italiene au nevoie de sos.
- Italienii erau slabi. - Mai dă-mi piper!
Soluţia ta e să laşi criminalii în libertate?
Nu, dar Charles Ferry merită să fie eliberat condiţionat.
Vrei ca un asemenea om să umble în libertate?
„Jaf armat, agresiune, tentativă de evadare... “
A fost un copil agresat
Ai puţină milă! A fost închis pe viaţă fiindcă a avut o copilărie cumplită
Tu nu ştii ce înseamnă aşa ceva. Atunci, o greşeală...
Glumeşti? Nu vreau să discut asta!
Nu pot să ascult aşa ceva!
- Am nevoie de portofel. - Unde te duci?
Pe stadion. Joacă Giants şi Cardinals.
Dacă vrei să te plimbi, du-te cu Frieda.
- Dar joacă azi, de Ziua Muncii! - E iunie, bunicule!
Stadionul s-a închis acum un an.
Din cauză că a plouat?
Du-l la o scurtă plimbare.
Nu mă duc cu Frieda! Nu mă duc cu ea! N-am nevoie de un ciobănesc german!
Ştii ce spun copiii?
Ei cred că Holden o să-i facă o surpriză lui Skylar
Dacă mai vorbeşti mult, n-o să mai fie o surpriză.
Plec. Dacă sună Minnie,
spune-i că m-am dus pe stadion. - Minnie a murit de 20 de ani.
Nu vă mai contrazic, dar, dacă sună, vin mai târziu.
La 21 de ani eşti prea tânăr ca să te însori.
Dacă n-ar fi vorba de Holden, aş fi împotrivă.
Eu n-am să mă mărit înainte de 35 de ani! Atunci, probabil că o să trăiesc cu o femeie.
- De ce faci glume din astea? - Îţi place Holden?
- Nu el e problema, ci Skylar. - Ea e o proastă romantică.
- Holden nu e destul de romantic pentru ea. - Şi ce dacă?
- O să se mărite cu el. - Sper. Vreau să iau eu camera ei.
Nu văd nici un motiv pentru care să nu se căsătorească.
Ar trebui să fie fericită că se mărită cu el.
Skylar îşi doreşte un cavaler pe cal alb.
De când a ajuns la pubertate, a aşteptat un tip frumos care s-o dea gata.
Deci, Holden e tânărul cavaler scoţian?
E un tânăr prăpădit.
E prăpădit, dar poţi să-l iubeşti.
Eu nu aduc nici un băiat acasă.
În primul rând că nu e un prăpădit!
Eu sunt o visătoare.
Nu suntem toate aşa?
Doar o visătoare...
Nu suntem toate aşa?
În visele mele...
în fiecare noapte
Iubitul meu
vine să mă vadă.
E atât de fermecător,
puternic şi înalt!
Şi eu îl iubesc aşa de mult.
E omul ideal.
Dar nu e real
şi eu sunt o proastă.
Dar nu suntem toate aşa?
Pot să-ţi spun cum văd relaţia noastră?
Ne căsătorim şi locuim în Sharon, lângă părinţi.
N-aş putea să plec niciodată din NY.
Îi lăsăm pe părinţii mei în Sharon şi locuim în NY
Dar, la un moment dat, o să vrem mai mult spaţiu, dacă vream patru copii.
Eu vreau doi.
Doi copii... e perfect.
Patru sunt prea mulţi...
şi va trebui să stai acasă... - Nu, am să lucrez.
O să ai program redus. Desigur, vei avea o carieră
în jurnalism. - În arhitectură.
De când?
Nu ştiu... Dar la asta m-am gândit.
Ţi-ai luat diploma în jurnalistică, dar...
Important e că suntem de acord în toate privinţele.
Să aduc desertul?
A venit momentul desertului?
Scuză-mă o clipă. Am o problemă măruntă.
Totul e gata, aşa cum aţi dorit.
Crezi că o să meargă? E perfect, Umberto.
Mă bucur că vă place.
- Îţi mărturisesc că m-a costat ceva. - Sunt convins. E o idee grozavă.
- Foarte romantică. - Eu sunt un romantic.
- Îmi dau seama. - O să-l pun aici...
- Crezi că o s-o impresioneze? - Eu zic că da.
Mă bazez pe tine, Umberto.
Succes, d-le!
- E totul în ordine? - Nici o problemă.
- L-ai comandat?
Îţi plac bărbaţii de acţiune şi n-am vrut să te dezamăgesc.
- Dar tu nu eşti aşa. - Pentru tine fac orice.
- Umberto, vrei să faci onorurile, te rog?
Doamne! E delicios! Şi de piersici! Preferata mea!
- E delicios! - Ce faci? Opreşte-te!
- Unde e restul? - Ce spui?
- Crema şi cireşele? - Le-am mâncat.
- Ai mâncat inelul? - Ce spui?
Ţi-am luat un inel cu diamant.
- Adevărat? - De la Harry Winston.
- Unde este? - Era în desert.
- De ce? - M-am gândit să fie romantic.
Să-l pui în îngheţată?
A fost ideea lui D.J., nu a mea.
A spus că va da o nuanţă de dramatism.
Am mâncat un inel de diamant?
M-am întors o clipă şi ai înghiţit 8000 $
- Doamne! - Fii calmă.
- Cât de mare era? - Piatra era mare.
- Am înghiţit un carat? Două? - Un carat şi jumătate.
- Vreţi doi morcovi? - O să mor!
- N-o să mori. - S-a întâmplat ceva?
A înghiţit o mică bijuterie. Nu s-a întâmplat nimic.
Cum ai putut?
Oamenii se uită la ce bagă în gură!
Lasă-mă să mă uit în gura ta.
N-o să fie o mare problemă.
S-a oprit într-un loc accesibil.
E un inel absolut superb. O alegere strălucită.
- Felicitări, fetiţă! - E foarte frumos.
Uite! S-a logodit!
- Era de 2 carate? - De 1,5.
- Aur alb? - Platină.
Asta e bine.
- 8000 $.
Îţi pot face rost de unul la fel cu 6000 de la cumnatul meu.
Sunt aşa de fericită pentru tine. E un om minunat.
O să-mi rămână cicatrice?
Doctorii se uită la radiografii, dar rareori se încruntă.
Eu sunt în afara corpului pacientului. Mă uit înăuntru.
Poate că de asta văd partea amuzantă.
Când văd un frate care se însoară...
Nunta îi întristează pe mulţi.
Dar, dacă nu eşti mirele...
Nu e aşa de rău.
Altă mireasă şi alt mire.
Şi-o altă însorită lună de miere.
Alt anotimp... Şi alt motiv...
Ca să faci dragoste.
O grămadă de pantofi... O grămadă de orez...
Mirele e agitat... Răspunde de două ori.
E foarte amuzant... Fiindcă el abia aşteaptă
O noapte de dragoste.
Imaginaţi-vă un cuibuşor de dragoste,
Cu trandafiri căţărători.
Imaginaţi-vă acelaşi cuibuşor
Gândiţi-vă ce poate aduce un an.
El spală vase... Şi hainele copilului...
E atât de ambiţios. Ajunge chiar să coasă.
Dar nu uitaţi, oameni buni. Uite ce păţeşte
Dacă-i place să facă amor. Doar fiindcă-i place să facă amor.
El spală vase... Şi hainele copilului...
E atât de ambiţios. Ajunge chiar să coasă.
Dar nu uitaţi, oameni buni.
Cu asta rămâneţi.
A venit vara. Lane şi Laura şi-au găsit de lucru la Muzeul Metropiolitan...
Şi au petrecut săptămâni întregi la plajă.
Mama i-a organizat pe artişti şi pe scriitori pentru a cere eliberarea lui Charles Ferry.
Era noua ei cauză. Chiar s-a dus în închisoare şi a văzut cum trăieşte.
Ne trebuie închisori deschise!
E nevoie de spaţiu, unde spiritul uman distrus poate să se vindece.
Daţi-le posibilitatea să-şi decoreze propriile celule
în stilul lor personal.
Şi o mâncare mai bună. Meniuri europene.
Cât despre mine... eram obişnuită să-mi împart verile.
În iulie, cu mama la NY, în august, cu tata în Europa.
De obicei, mergeam la Paris, dar, în anul acela, m-a dus la Veneţia.
Încă voia, cred, să uite că Giselle l-a părăsit.
Dacă tot vorbim despre cele mai romantice oraşe
aflaţi că acolo sunt cei mai frumoşi bărbaţi care nu-şi pot lua mâinile de pe tine.
Prima săptămână a fost un rai.
Am fost la un bal, m-am plimbat cu gondola.
Dar tata stătea mai tot timpul la hotel.
Giselle încă mai era în gândurile lui.
Am terminat cu dragostea!
N-o să mă mai îndrăgostesc.
Mi-am luat adio de la iubire.
Să nu mai vină din nou la mine.
Căci nu vreau pe nimeni
de nu te am pe tine.
Aşa că, am terminat cu dragostea.
Mi-am încuiat inima...
O să-mi ascund acolo sentimentele...
Mi-am pus inima la păstrare...
Am pus-o să se congeleze.
N-am să mă mai îndrăgostesc de nimeni...
Fiindcă am terminat cu dragostea.
Mă simt vinovată de norocul meu.
Ar trebui să te distrezi. Mă distrez. Tot nu înţeleg ce n-a mers cu Giselle.
Întotdeauna am crezut că nu te poţi baza pe ea.
- Vrei să bei ceva? Eu o să iau o bere. - Un Bellini.
Dă-mi voie să-ţi dau un sfat.
Când pui capăt unei relaţii... Sper să nu...
E mai bine să fii tu cea care părăseşte,
ca să nu fi părăsită. Asta e ceva cumplit.
Cel care e părăsit nu poate îndura sentimentul vinovăţiei.
Cel mai greu e să supravieţuieşti acestui sentiment.
Ziua de mâine o petrec cu tine.
Nu e nevoie.
Nu te întoarce! Asta e perechea.
- Nu te întoarce! - Cine?
Ţi-am spus despre ea. Ieri s-a înregistrat la hotel.
E minunată, dar cred că e măritată.
- Nu-i aşa că e frumoasă? - Doamne!
- Frumoasă, nu? - Ştiu cine e.
Nu se poate!
De ce nu m-am gândit? E perfectă pentru tine!
Cum să fie perfect? E măritată!
N-are o căsnicie fericită. O s-o iubeşti!
Dar cine este? De unde o cunoşti?
Prietena mamei e psihologul ei. Ştiu totul despre ea.
- Cum o cheamă? - Nu ştiu.
Cum adică? Nu te ma juca cu mine! Vorbeşte-mi despre ea!
E istoric de artă şi a venit să vadă tablourile lui Tintoretto.
- Ştii ce cred eu? - Pui tu ceva la cale!
În fiecare dimineaţă aleargă singură.
Poţi s-o întâlneşti „din întâmpare“.
- Nu, mersi. E măritată. - Dacă-ţi spun că are o căsnicie nefericită.
Nu se potrivesc. Tipul e actor.
Doarme până târziu.
Nu vei avea nici o problemă. Poţi s-o cunoşti. O să fie singură.
Ştiu precis. E perfect.
Nu sunt în formă ca să alerg.
N-am mai făcut exerciţii de câteva săptămâni.
De 575 de săptămâni, adică de 11 ani.
- Nu te mai uita aşa la mine! Nu mă duc! - Mâine îţi cumperi un trening.
- E o femeie deosebită... - O să alergi!
Iartă-mă!
- Ai păţit ceva? - Da. Tu eşti teafără?
Ştii unde e hotelul Gritti?
Cred că pe aici.
Pe acolo? Să alergi pe aici...
e ca într-un labirint.
- Eşti teafăr? - Da.
Trebuie să te menţii în formă. Eu alerg în fiecare zi. D-ta?
- Şi eu. - Eşti americancă?
E o ţară mare...
Munţi şi preeriile...
Şi oceanele... albe de spumă...
Te simţi bine? Aşază-te.
Aşază-te.
Nu. N-am nimic. E doar o durere în piept care radiază până în braţ, dar...
E de la inimă.
Nu, e de la stres. Mi se întâmplă în fiecare zi.
- Cum te cheamă? - Von!
Aici erai! Îi spuneam pe unde s-o ia...
Ai spus că vrei să alergi 5 km.
- Te simţi bine? - Da. - Respiră adânc.
Era să mor. Abia mai respiram. Pe urmă, a venit soţul ei.
Soţul ei? Ciudat.
Ca şi tromboza coronariană în familia noastră.
Ai aflat cum o cheamă?
Von... Vonnie.
O pasionează Tintoretto. Scrie o carte despre el.
E clar că a venit să viziteze Scuola Grande di San Rocco.
Nu ştiu ce înseamnă asta. Ce-i cu cărţile astea?
Ea o să fie la Scuola. El nu. Nu au nimic în comun.
V-aţi cunoscut. Data viitoare îi spui:
„Bună, nu ne-am mai întâlnit când alergam? “
„Sunt tipul cu infarctul.“ O să-şi amintească.
Apoi, o impresionezi cu cunoştinţele tale despre pictorul ei preferat.
Glumeşti! Cunoştinţele mele despre artă se limitează la Kirk Douglas în rolul lui Van Gogh.
- Ce ştiu eu despre asta? - Ai încredere în mine.
Ai s-o săruţi înainte să plecăm din Veneţia.
Din nefericire, mi-am lăsat balsamul de buze la NY
„Rapiditatea penelului său“...
„Clarobscurul“... „Explozia de culoare“...
I-am spus tatei tot ce ştiam despre Von. El a studiat cartea despre Tinoretto. I-am spus ce-i plăcea, ce nu-i plăcea...
Cele mai profunde sentimente ale ei... De la pasiunea ei pentru Bora Bora.
şi Simfonia a 4-a a lui Mahler, până la margareta africană, floarea ei preferată.
I-am spus absolut tot. În ziua aceea, când s-a dus la muzeu,
putea să ţină o prelegere pe tema asta.
Bună din nou!
Dumnezeule! Ai supravieţuit! Cum te simţi? Am fost îngrijorată.
N-am avut nimic. M-am dus la hotel şi l-am pus pe recepţioner
să-mi ungă bateria...
- Întâmplător, numele meu e Joe Berlin. - Vonnie Sydell.
Ce coincidenţă! Doi new yorkezi
se întâlnesc alergând prin Veneţia!
- De unde ai ştiut că sunt din NY? - N-am ştiut, dar...
Am presupus.
Dar ai dreptate să-mi pui întrebarea asta.
E o întrebare bună. Nu trebuie să te ruşinezi.
Eu locuiesc la intersecţia străzii 8 cu Riverside. Tu unde locuieşti?
În Paris. M-am născut în NY, dar m-am stabilit la Paris.
Dar mă întorc mereu la NY. Îmi place acolo.
Cu ce ocazie aici?
Nu concep să vin la Veneţia şi să nu-l văd pe Tintoretto.
E pictorul meu preferat. Îi ador lucrările.
Sunt nebun după ele.
A fost un geniu profund.
Cel mai profund.
Rapiditatea cu care punea culoare...
Clarobscurul... Explozia de culori...
Capacitatea de a-şi controla gesturile...
S-a născut în 1519 ca să moară în 1594...
Dar aşa se întâmplă cu cei mai mulţi dintre noi.
Ştii să-i apreciezi lucrările.
Cum să nu apreciez un bărbat scund,
dar atât de mândru şi hotărât,
care a ieşit din tiparele convenţionale
ale sec. XVI?
Cu ce vă ocupaţi, d-le Berlin?
Poţi să-mi spui pe nume. Sunt... scriitor...
- Mai ales de romane. - Joe Berlin...
Ţi-am văzut una dintre cărţi.
Îmi amintesc că avea o copertă foarte sexy.
Se vindea pe bd.5, cu numai 99 de cenţi.
Probabil pentru promovare. Aşa se obişnuieşte.
În State sunt controversat,
dar la Paris, oamenii sunt mai sensibili la nuanţe,
şi au recunoscut repede geniul lui Poe,
al lui Faulkner şi al meu.
Dar eu sunt un om obişnuit.
Vreau să locuiesc la Paris şi, poate...
să mă îndrăgostesc...
să mă plimb prin ploaie...
şi să ascult muzică...
Mai ales Simfonia a 4-a de Mahler.
Parcă m-aş auzi pe mine vorbind.
Simfonia a 4-a e preferata mea.
Nu sunt un tip pe care să-l preocupe tehnologia...
Eu urăsc tehnologia.
Ştiu... Se vede.
Eu mai scriu la o demodată maşină de scris.
N-ai căzut pradă computerului?
Îmi place viaţa simplă. Îmi place să stau în camera mea din Paris şi să scriu...
Poate să vizitez New York-ul...
Şi vara, să vizitez, poate, locuri romantice...
cum ar fi Bora Bora.
Ador Bora Bora. De când am fost acolo, numai la asta mă gândesc.
Normal. E aşa frumos. Noaptea, stelele sunt atât de luminoase,
încât poţi să citeşti la lumina lor. - Da, să citeşti la lumina lor.
Te simţi bine?
Mi s-a părut că ţi s-au înceţoşat ochii.
Am crezut că o să plângi.
- N-am nimic. - Eşti sigură?
- S-a întâmplat ceva? Ce este? - Nimic. Totul este atât de perfect...
Aşteaptă-mă. Mă întorc imediat.
Toată viaţa...
Pe tine te-am aşteptat...
Iubitul meu cel minunat.
Am început să trăiesc.
Toată viaţa...
Toată dragostea mea
Te-a aşteptat pe tine.
Viaţa mea este atât de
Pe tine te aştepta.
Toată viaţa...
Am un cadou pentru tine.
O margaretă africană! Floarea mea preferată!
Ce faci în seara asta?
Eu şi Greg ne-am făcut un program.
Cum a fost?
Ea e minunată! Tot ce mi-ai spus s-a potrivit perfect! Mă simt vinovat.
De ce?
Fiindcă am făcut-o să plângă. Mi-a spus că se simte apropiată de mine.
Deci, aţi stabilit un cap de pod. Nu-ţi rămâne decât să câştigi bătălia.
Nu uita să-i sufli între umeri. Asta o înnebuneşte.
N-am să fac asta! Ce se întâmplă între ea şi psiholog, e ceva intim!
Acum o să-mi dai o hartă a zonelor în care se excită?
Vâ întâlniţi diseară?
Nu. E măritată. Nu sunt genul ăla de bărbat.
Nu fac deosebirea între Bora Bora şi Walla Walla.
Ce ştiu eu despre Tintoretto?
Nu fac diferenţa între clarobscur şi sosurile secrete.
Nu uita să-i sufli între omoplaţi.
N-am să fac asta!
Să nu mai spun că scriu la calculator, nu la maşina de scris.
Sper că ai ceva superb în care să te îmbraci diseară. Mergem la o petrecere.
O petrecere?
Vreau să te prezint cuiva.
Tată...
El e Alberto.
- Bună ziua. - Încântat de cunoştinţă
Cine sunt oamenii ăştia?
Sunt veneţieni. Prieteni, oaspeţi în oraş.
Vă simţiţi bine la Veneţia?
E minunat. O să-ţi spună ea.
Am vrut să-ţi fac cunoştinţă cu Alberto pentru că cred că eşti primul care ar trebui să afle.
- O să ne căsătorim. - Grozav!
Anunţă-mă în ce secol, ca să închiriez un frac.
În ianuarie care vine.
- Poftim? - În ianuarie care vine.
Cred că glumeşti.
O iubesc pe Djuna.
Toţi o iubim, fiindcă e adorabilă,
dar tu eşti... E o glumă, nu?
Pe 15 ianuarie.
- De ziua mamei lui. - E o glumă, aşa e?
Nu e nici o glumă.
Vreau să vorbesc o clipă cu tine.
- Ce tot vorbeşti? - Poftim?
Spune-mi că e o glumă, altfel, fac moarte de om!
Ne iubim nebuneşte.
Vă cunoaşteţi abia de cinci zile!
Şi ce-i cu asta?
- Ai o cădere nervoasă? - Din cauză că m-am îndrăgostit?
- Cum adică te-ai îndrăgostit? El cu ce se ocupă? - E gondolier.
- E unul dintre tipii ăia cu tricou în dungi şi pălărie? - Nu poartă pălărie.
- Ce vrei să spui? - Că nu poartă pălărie.
Asta e o nebunie!
Vorbeşte! Chiar vrei să te măriţi cu el? Asta e o nebunie!
- De ce? Fiindcă te duci la şcoală... la Universitatea Columbia.
O să-ţi iei diploma în ziaristică sau drept, nu în vâslit!
Şi alţii şi-au mai întrerupt studiile.
N-o să te măriţi cu un tip pe care abia l-ai cunoscut
şi care e gondolier! - E poet.
Poet? Ştii ce rimează cu „gondolier“?
„Gunoier“. Deci las-o baltă!
Iar ne întâlnim! Ce coincidenţă!
Greg, el e Joe.
Încântat.
- Azi ai avut probleme cu inima. - Eu sunt acela.
Bernard Bertolucci e aici?
Te superi dacă plec?
- Este absolut... - Îţi aduc ceva de băut.
E incredibil!
Ai mai fost aici?
Totul e ca într-un palat vechi.
E foarte frumos!
Dar e o nebunie.
Arăţi superb.
- Nu spune asta. - De ce?
Nu-mi plac complimentele.
De ce? Eşti minunată. Iartă-mă...
Nu... E problema mea.
De ce? Te simţi vinovată?
Tu pari să ai răspuns la toate întrebările.
Nu... Cred că te face să te simţi vinovată.
Cred că-ţi imaginezi pe cineva care vine şi...
Cred că visezi bărci sau vapoare...
poate chiar...
Poate te vezi într-un lift...
Eşti într-un lift care tot urcă până la ultimul etaj
şi nu se opreşte, urcă mai departe, trece prin acoperiş
şi zboară deasupra oceanului...
Cred că o să leşin.
O să leşin.
Te simţi bine?
Sunt puţin copleşită...
Şi mă bucur că pleci mâine.
A doua zi dimineaţa, am plecat din Veneţia.
Tata a luat avionul până la Paris şi eu am plecat spre New York.
Abia aşteptam să-i spun mamei că mă mărit cu Alberto.
Era aşa de frumos, de sensibil.
Mă gândeam ca, din toamnă să întrerup facultatea şi să mă mut în Italia.
Nu vă supăraţi, e a mea.
Îmi cer scuze.
- Nu vă supăraţi, asta nu e a mea. - Amândoi facem cumpărături din catalog.
Aşa mi-am cumpărat eu valiza.
- Acum ştiu că e a mea. - Dă-mi voie să te ajut.
Sutien...
Chiloţi...
Sonetele lui Petrarca... Cu ce te ocupi?
Depinde de tip.
Lucrez pentru cartelul columbian al drogurilor.
Împachetez cocaina.
De ce sunt aşa emoţionată? Sunt studentă la Columbia.
Serios? Unchiul meu predă acolo.
E profesor de matematică. Eu mă numesc Ken Grisley.
Djuna Berlin.
Chiar vroiam să-mi petrec viaţa pregătind pachete cu cocaină şi mergând cu gondola?
Sinceră să fiu, canalele alea erau cumplit de poluate.
Alberto era drăguţ, dar Ken era...
super.
Ghemuieşte-te ceva mai aproape...
Iubita mea...
Şi fii viţa
ce se agaţă de mine.
Îmi place să-ţi mângâi obrajii îmbujoraţi.
Îmi place să te fac să te simţi bine.
Căci te iubesc din cap până la picioruşe,
Iubita mea.
În lipsa mea s-au întâmplat o grămadă de lucruri. Mama i-a cumpărat lui Skylar
o rochie de mireasă superbă. Holden s-a împrietenit cu tatăl meu vitreg.
Au descoperit că le plac cursele de cai
aşa că, au cumpărat împreună un pur-sânge.
Lane şi Laura s-au distrat de minune pe plajă.
Dar, într-un weekend canicular, când toţi erau plecaţi,
s-au trezit singure în oraş.
Probabil că numai noi am rămas în oraş.
De obicei, ne ducem la Southampton, dar săptămâna asta avem bilete la teatru.
Îmi place oraşul când e pustiu.
- Şi mie. - Şi mie.
Pe scurt, au devenit foarte buni prieteni.
Numele lui, dacă puteţi să credeţi, este Jeffrey Vandermost.
Moşteneşte milioanele familiei Vandermost.
Amândouă sunt îndrăgostite de el. Şi una dintre ele va avea inima frântă.
Toamna a fost deosebit de frumoasă în anul acela.
Îmi place toamna mai mult decât primăvara.
Odată cu octombrie vine şi ziua mamei.
Anul ăsta i-am invitat pe părinţii lui Holden.
Dar chiar înainte de sosirea lor, a venit un oaspete neaşteptat.
La mulţi ani!
Astea sunt tocmai de la Paris, de la tatăl meu biologic.
Ăsta e caviar.
Vrei să-l pui la gheaţă, Frieda?
- Îl aştepţi pe dl. Ferry? - Da.
Abia a ieşit din închisoare. N-are familie...
Dar putem să fim prietenii lui.
- Primeşti în casă un criminal? - Şi-a plătit datoriile faţă de societate. - Nu şi-a plătit...
Te rog! Societatea l-a iertat, nu el şi-a plătit datoriile faţă de societate.
Cum am putut creşte un copil cu astfel de principii?
- Eu am dat greş. - N-ai dat greş.
- Eu aş ascunde argintăria. - Nu fi nepoliticos!
Vine numai să bea ceva.
Voi aveţi totul.
Bună ziua, D-le Ferry! Eu sunt Bob Dandridge. Ea e soţia mea, Steffi.
Bună ziua, d-le Ferry. Bine ai venit în casa noastră.
Aş vrea s-o cunoşti pe fiica mea Skylar. Ea e Skylar.
- Şi logodnicul ei, Holden. - Eu sunt logodnicul.
- Vrei să bei ceva? - Nimeni nu vine pe la spatele meu.
Sigur... Pot să-ţi aduc ceva de băut?
- Votcă. - Sigur... Poate cu...
Sau numai... Votcă simplă.
Iubitule, dl. Ferry a trăit printre criminali vicioşi.
- Tu ai spus asta. - Nu mă mir că e un ticălos.
De multe ori, un tip vine şi te înjunghie pe la spate...
trebuie să scoţi lama repede şi s-o înfigi în el, altfel eşti mort.
Ţi-ai înjunghiat mulţi amici, d-le Ferry?
- Destui. - Soneria!
Iartă-mă, trebuie să trec prin faţa d-tale.
Mai vrei unul?
Bună!
- Ce mai faceţi?
- La mulţi ani, Steffi! - Mulţumesc, Lynn. Mulţumesc că ai venit.
Vreau să vă fac cunoştinţă cu cineva.
Ea e Lynn, buna mea prietenă. Prietenul meu Arnold.
Dl. Ferry abia a ieşit din puşcărie.
Am ieşit condiţionat, dar aş fi ieşit oricum.
- Ce vrei să spui? - Aş fi omorât gardianul. Fără poze, surioară.
L-aş fi omorât şi aş fi ieşit prin conducta de aerisire.
Aş fi venit prin spatele lui şi i-aş fi tăiat carotida.
Îmi dai un pahar de vin alb?
- Avem înăuntru. - Trebuie să ai grijă.
A încercat şi unul din aripa 4,
dar nu s-a gândit la toate şi a fost prins.
A fost prins?
Nu vrei să ieşim pe terasă?
E spaţiu mare...
Eşti sigură că tipul a fost reabilitat?
A fost la închisoare, nu la o şcoală particulară.
Îmi ştii părerea. Oricum, la mulţi ani!
Un cântec pentru Steffi!
Te privesc în timp
ce necazurile zboară. Şi admir priveliştea
Fiindcă te văd pe tine. Şi un sentiment de linişte
Pogoară asupra mea.
Ce este lumina asta?
Lumina străluceşte mai puternic atunci când intri. Eşti ca o stea în noapte.
Şi cum s-o împiedic să-mi strice priveliştea
Dacă tu eşti în centrul a tot ce văd?
Când te privesc, mă simt plin de esenţa...
De quintesenţa fericirii.
Când te privesc, aud poeţii spunând
Ce frumoasă este Elena din Troia.
Iubito, viaţa părea atât de cenuşie
încât vroiam să îi pun capăt.
Până în ziua aceea minunată Când tu ai schimbat totul. Şi de-ai rămâne...
Mi-aş petrece viaţa toată privindu-te pe tine.
Mă duc să aduc ceva de băut. Doriţi ceva?
Nu, dar vrei să aduci cadoul lui Steffi? E în maşină.
Îţi place priveliştea?
Orice privelişte e frumoasă după ce-am stat atâta în gaura aia de şobolan.
O spui foarte direct.
Ştii cum e la carceră?
N-aş putea spune că ştiu. Când am fost la universitate, n-am locuit la cămin.
N-am mai mirosit de mult parfum.
Mi-am dat prea mult?
Mie mi se pare că miroase ca-n rai.
- Mulţumesc. Eşti foarte drăguţ. - Când mi-ai strâns mâna,
am crezut că-mi stă inima.
Ce drăguţ!
Dar nu uita că ţi-a lipsit contactul cu femeile.
Zăceam în celula mea şi mă gândeam la o femeie ca tine.
Am urmat un curs de criminalistică.
Ai buze foarte senzuale.
- E o parte din mine la care mă gândesc rareori. - Pot să-ţi miros părul?
Vrei să-mi miroşi părul?
Bine... Curând n-o să mai fie aşa. M-am gândit să mă tund.
- Lui Holden s-ar putea să-i placă. - Ştii ce-aş face dacă ai fi iubita mea...?
E cam răcoare afară.
Dacă ai fi iubita mea, aş face dragoste cu tine în fiecare cameră.
În fiecare pat.
Pe fiecare covor.
Pe fiecare masă.
Avem şi nişte minunate candelabre din perioada colonială.
Hai să facem o plimbare!
Nu cred că ar fi o idee prea bună.
N-am văzut de ani de zile oceanul, nici n-am fost în Harlem sau în Chinatown.
Nici nu mă gândesc!
Nu mă poţi învinui că am încercat.
- Cred că ar trebui să intrăm înainte să... - Înainte să ce?
Înainte să faci o greşeală.
Dacă te-aş lua în braţe şi te-aş săruta, m-ai turna?
- Ce să fac? - Să suni la poliţie.
N-aş vrea să aflăm.
Cum a fost?
Foarte interesant.
N-am mai fost sărutată de un sociopat.
Te-am sărutat cât am putut de bine,
având în vedere că, în ultimii 10 ani, am exersat numai cu Vincent Adatto Degeţel.
Vincent Degeţel nu ştie ce pierde.
Pot să te mai văd?
Păi...
Ştii că mă mărit.
Aş putea învăţa lumea să zâmbească
M-aş putea bucura şi eu
Aş însenina cerul plin de nori
Dacă ai fi a mea.
Aş putea lăsa în urmă trecutul.
Mi-aş lăsa prietenii.
Aş putea lua viaţa de la capăt
Dacă ai fi a mea.
Aş putea urca pe munţii acoperiţi de zăpadă
Aş putea naviga pe întinsul oceanelor
Aş putea traversa deşertul arzător
De te-aş avea alături.
Aş putea fi un rege neîncoronat, iubito.
Aş putea fi umil sau sărac, bogat sau renumit
Orice aş putea să fac
Dacă ai fi a mea.
Doamne, nu-mi vine să cred!
El e în drum spre NY. Este minunat.
A fost o şansă ca,
după atâţia ani, să întâlnesc un suflet pereche.
Simte tot ce am nevoie. Parcă ar şti ce gândesc.
- Visele ţi se împlinesc. - Aşa este. Şi încă nu-mi vine să cred.
Nu pentru că e înalt
sau frumos... Dar este... magic.
Şi mă simte cum nu m-a mai simţit nici un bărbat.
E romantic şi sexy şi...
Am visat că eram în pat cu el
şi el îmi săruta lobii urechilor...
Apoi, a început să-mi mângâie omoplaţii...
Era să am un orgasm.
Am avut o grămadă de lucruri uimitoare să-i spun tatei.
Von i-ar fi făcut o impresie deosebit de bună.
Dar acum trebuie să mă opresc o clipă
fiindcă, oricât ne-ar plăcea nouă, oamenilor, să credem,
nu putem să controlăm totul...
Pe neaşteptate... bunicul a murit.
A murit în somn, liniştit, fără să sufere.
Dar asta ne-a făcut pe toţi să devenim filosofi.
Când nu mai ai zile, gata.
De asta e important să preţuim fiecare clipă.
Fiecare clipă de viaţă.
- Şi să nu fumăm... - Să fumăm?
Tata a fumat 70 de ani.
N-a făcut sport, a mâncat de toate. A mâncat tot felul de mâncăruri grase.
Şi a murit sănătos, la o vârstă înaintată.
- N-am mai mâncat de mult friptură şi tare-mi place. - E dezgustător!
- Aş da orice pentru nişte carne împănată.
Acum se spune că şase ceşti de cafea pe zi previne cancerul la colon.
Săptămâna trecută au spus că nu-ţi face bine cafeaua.
Ce-i asta?
De ce ne grăbim să trăim?
- Ai dreptate. - Încotro ne îndreptăm?
Spre un vid.
Vidul... Ştiu. N-am crezut niciodată în D-zeu.
Nici când eram copil. Îmi aminteam că mă gândeam:
„Chiar dacă există, a făcut o treabă cumplită.
E de mirare că oamenii nu-l dau în judecată.“
- N-ar trebui să vorbeşti aşa! - Trebuie să fim aici cu un motiv. Nu poate fi doar o întâmplare.
- Trebuie să crezi în ceva. - Cred în demnitatea omului.
În impozite egale, în dreptul de a purta arme şi în rugăciunea de la începutul orelor.
Dacă acolo nu e nimeni, la ce se mai roagă?
Vă rog, nu vă certaţi în faţa bunicului!
- Nu pot să cred! - El nu era nici ateu,
nici republican. Nu era nici măcar democrat.
- Trebuie să fi fost ceva! - Credea că excitarea porneşte de la picioare.
E singurul grup pe care-mi amintesc că-l frecventa.
Asta o înnebunea pe mama ta.
Tată, tu eşti?
Am un mesaj pentru voi.
Munciţi şi munciţi ani de zile. Mereu sunteţi ocupaţi.
Nu vă opriţi o clipă. Sunteţi prea ocupaţi să câştigaţi bani.
Spuneţi că va veni şi ziua când o să vă distraţi. Când o să fiţi milionari.
Poate în vechiul balansoar.
Distraţi-vă! E mai târziu decât vă-nchipuiţi!
Distraţi-vă cât mai sunteţi în putere.
Anii trec cât ai clipi din ochi.
Distraţi-vă! E mai târziu decât vă-nchipuiţi!
Încă o aniversare a trecut şi aţi mai dat o pagină.
Brusc, vă daţi seama că aţi ajuns la mijlocul vieţii.
Gândiţi-vă câte momente de bucurie aţi pierdut şi o să vă întristaţi.
Mai bine să faceţi ce doriţi decât să doriţi să fi făcut.
Distraţi-vă! E mai târziu decât vă-nchipuiţi!
Distraţi-vă! Cât mai sunteţi în putere.
Anii trec cât ai clipi din ochi.
Distraţi-vă! E mai târziu decât vă-nchipuiţi!
A fost incredibil!
Tot...
ce-ai făcut şi...
Tot ce-ai făcut...
A fost absolut perfect.
N-a fost chiar perfect. A fost o clipă când
ar fi trebuit să te sărut pasional...
Dar îmi cer scuze.
Mă simt fără vlagă.
Tare aş vrea să vii cu mine la Paris. Vorbesc serios.
La Paris? Şi pe urmă, în Bora Bora?
Da. Dar, mai întâi, la Paris.
Pe urmă, ne-am face drum măcar spre una din Bora.
Putem să locuim în mansarda ta.
De fapt, când spun mansardă... Chiar e o mansardă, şi totuşi...
O să bem vin şi o să mâncăm melci până în zori.
Melci?
Ai spus că şi ţie-ţi place să te trezeşti noaptea
să bei vin şi să mănânci melci. Şi eu am spus că e o mare coincidenţă.
Dar sunt moluşte!
Aş mânca o moluscă bună.
Nu mai faceţi nunta?
- Exact. I-am dat inelul înapoi. - De ce?
Există un altul pe care nu-l mai pot uita.
- Dar îl iubeşti pe Holden! - Nu!
Adică... nu sunt sigură. Şi nu pot să-l înşel până mă hotărăsc.
Să-l înşeli? Dar va fi soţul tău!
În noiembrie. Îţi arăt chitanţele de la furnizori.
- Calmează acea parte care nu acceptă realitatea. - Nu vreau să spun că Holden nu e minunat,
dar a apărut altcineva în viaţa mea.
Trebuie să-mi dau seama ce simt, altfel aş fi incorectă faţă de Holden.
După ce am cumpărat rochia de mireasă...
Cine e acest Făt-Frumos?
Nu-l cunoşti. Adică, îl cunoşti, dar nu aşa ca mine.
Mi se face greaţă. Esofagul meu e în spasme.
Du-te să bei nişte apă. Uite în ce hal îl aduci pe tatăl tău!
Spune-mi cine a intervenit între tine şi Holden!
E inteligent şi fermecător.
- E necioplit pe din afară, dar asta se poate schimba. - Ai de gând să ne spui cine e sau trebuie să ghicim noi?
Ţi-l aminteşti pe Charles Ferry?
Cine?
Mi s-a părut că a spus Charles Ferry.
Acum, esofagul meu începe să se mişte.
Deţinutul ăla evadat?
Fost deţinut! Şi are o diplomă de colegiu!
Treci printr-o perioadă critică.
Ai nevoie de şocuri electrice sau de antidepresive.
Mamă, tu înţelegi.
E incredibil de animalic.
- Atunci, îl ducem la Grădina Zoo. - Cu toate acestea e ca un copil.
- Perfect, îl ducem la Zoo pentru copii. - E un criminal!
Sunt şocată! Luni de zile l-ai ridicat în slăvi!
Ca simbol social, nu ca o persoană care să fie împreună cu fiica mea.
Cum o să ieşi cu un astfel de om?
N-o să te lase să mergi în urma lui.
Dacă-l scarpini pe spate, bagă cuţitul în tine.
Sub înfăţişarea lui dură, e un avocat plin de suflet.
Speram să-i găsiţi un post la firmă.
Sigur! Trezorier, împreună cu Holden.
Ca femeie, pot să vă spun că şi Holden poate fi animalic.
Un animal molâu.
Îţi interzic să te întâlneşti cu acest Charles Ferry!
O să te măriţi cu Holden, aşa cum am hotărât!
Îţi poruncesc, în calitate de cap al familiei.
Te vei mărita cu cel ce ţi-e logodnic.
Vino să bei ceva.
Ai vorbit plicticos de biblic.
Plicticos de biblic? Ca Noel Coward?
N-am s-o las să-şi distrugă viaţa!
- E femeie în toată firea. - Tu! Tu l-ai scos din închisoare!
Acum e vina mea? Ce este, draga mea?
Jeffrey Vandermost a invitat-o pe Lane în oraş, şi nu pe mine.
Cum o să mai dau ochii cu Arnold şi cu Lynn Space?
Numai la asta te gândeşti?
Am cumpărat împreună un cal de curse! O să vrea să-l taie în două.
Ne-a plăcut la amândouă şi azi... el m-a întrebat dacă putem vorbi între patru ochi
iar eu am fost foarte emoţionată.
Apoi, m-a întrebat dacă Lane ar ieşi împreună cu el... să danseze în Conneticut.
E foarte îndrăgostit de ea.
Se mai întâmplă. Sentimentele sunt sentimente şi, uneori...
Am terminat cu iubirea! Şi n-am să mai iubesc nicicând.
Ce tot vorbeşti? Ai 14 ani! O să mai iubeşti.
Îmi pare foarte rău. Credeam că o să vă bucuraţi pentru mine.
Cu timpul, sper să înţelegeţi.
Adio, dragoste! N-am să mai iubesc nicicând.
Ce tot cânţi acolo? Tot nu-l iubeşti pe Holden!
Adio, dragoste...
N-am să mai iubesc nicicând.
Am spus „adio“ iubirii
Nu mai veni nicicând la mine.
Întâmplător, când Skylar s-a despărţit de Holden, m-am despărţit şi eu de Ken,
tipul pe care l-am cunoscut la aeroport.
Am cunoscut un cântăreţ de rap. Tipul era aşa de talentat
şi de sexy... Te copleşeşte.
Am zis adio iubirii Şi adio tuturor nenorociţilor. Simţi că eşti furios ca dracu?
Dă foc oraşului. Fă-te stăpânul oraşului. Hai, arde-l până-n temelii! Aruncă-l în aer!
Ochii tăi albaştri...
Şi sărutările tale... N-am ştiut ce pot face...
Şi nu-mi vine să cred că tu mă iubeşti.
Îmi place la ţară. Aerul e atât de proaspăt...
Charles, de unde ai avut bani să plăteşti pentru toate astea... inclusiv maşina?
Am împrumutat.
A fost o idee grozavă să ne plimbăm pe aici.
Cât e ceasul?
- E 4.
M-am gândit că vrei să te plimbi, să vezi cum cad frunzele.
- E uimitor. - E uimitor cât pierzi la mititica.
Acolo nu-s anotimpuri. Doar un nimic cenuşiu.
Ce planuri de viitor ai? Doar nu vrei să lucrezi veşnic într-un restaurant.
Ai dreptate. La ce să muncesc toată ziua? Pentru nişte dolari amărâţi? Eu am planuri mai mari.
Să-ţi faci o carieră în avocatură?
- Ce spui? - Să devii avocat?
Da... sigur...
- Ai auzit ceva? - O pasăre?
Vin! La fix!
- Alerg cât pot de repede.
Mişcă-te mai repede! Trebuie să plecăm.
Înapoi la vechiul stil de viaţă.
- Aşa! - Ai pus ceva la cale?
- Ea cine e? - O prietenă.
De ce trebuia să tragi? El a golit casa.
Hei, uşurel!
Lasă-mă la intersecţia Park cu str. 93.
Lasă-mă să cobor!
Taci!
- Vreau să cobor! - Taci din gură!
Cară-te!
În octombrie, Von şi-a făcut curaj şi l-a părăsit pe Greg.
Şi-a cumpărat un bilet de avion şi a plecat la Paris.
Tata renunţase la apartamentul lui de pe malul stâng
şi s-a mutat în apartamentul visat de Von.
A început să ia lecţii de chitară şi şi-a schimbat calculatorul
cu o maşină de scris portabilă.
Sunt aşa de fericită că te văd!
Doamne, ce casă!
E ca în filme... E ca în visul meu.
Ăsta e apartamentul visurilor mele... Priveliştea visurilor mele...
La NY, sărbătoream Halloween.
E sărbătoarea mea preferată. Toţi copiii vin să le dai bomboane şi...
Toţi sunt aşa de frumoşi.
Uite ce poate face lumina Lunii...
Uite ce-ţi poate face lumina Lunii...
Chinatown... Oraşul meu chinezesc...
Cartierul cu lumini obscure...
Într-un locşor tăinuit...
Sunt Chiquita Banana şi am venit să spun că
bananele trebuie să se mai coacă.
Când coaja e maronie şi uşor aurie
atunci sunt bune de mâncat.
Poţi să le pui la salată.
Poţi să le pui la plăcintă.
Oricum ar fi, îţi vine să le mănânci.
Ce poate fi mai bun?
Dar bananele sunt ca şi clima de la ecuatorul tropical.
Nu trebuie să le pui nicicând
la frigider. Nu, nu şi nu.
A fost grozav! Sunt nemaipomeniţi!
Vreţi nişte bomboane?
- Mă bucur foarte mult că te văd. - Nu eram sigur... Eram îngrijorat.
Îmi pare foarte rău, Holden.
Nu mai contează...
- M-am purtat groaznic. - Şi eu am fost vinovat.
- Ba eu am fost vinovată. - Mi-a fost dor de tine.
- Şi mie. - Ţi-am adus Cracker Jack.
Era atât de îndrăgostit de sora mea, încât nu mai conta că-l făcuse să sufere.
Părinţii erau foarte fericiţi să-i vadă iar împreună.
El i-a dat înapoi inelul, dar vroia să fie ceva romantic
aşa că l-a pus în cutia cu Cracker jack şi ea l-a înghiţit din nou.
Restul toamnei nu s-a întâmplat nimic deosebit pentru noi.
Singurul eveniment s-a petrecut de Ziua Recunoştinţei.
Imediat după masă, Scott a leşinat brusc. Toţi au intrat în panică.
N-aveţi motiv să vă alarmaţi.
I s-a blocat o arteră, dar sângele s-a resorbit. Nu mai e nici o problemă.
E sănătos tun.
Tomografia arată că accidentul s-a petrecut acum un an.
Dacă s-a purtat ceva mai ciudat,
a fost deoarece creierul n-a fost bine oxigenat.
Dar, imediat ce creierul a început să funcţioneze bine,
Scott s-a retras de la Clubul Tinerilor Conservatori-Republicani.
Şi a început să studieze filosofia Liberal-Democraţilor
Tata era în culmea bucuriei. Era foarte mândru.
Ţineţi minte când ziceam că New York-ul e cel mai frumos toamna? De fapt am vrut să zic iarna.
Cel puţin când ninge. Pentru că, sub o pătură de zăpadă,
New York-ul e superb. Şi surprinzător de liniştit. Iar când vine Crăciuniul...
ştiţi... nu suntem genul acela de familia care agaţă globuri sau zdrăngăne clopoţei...
Sau tot felul de lucruri.
Ceea ce facem este să mergem la Paris şi să petrecem Crăciunul la Ritz
Ţine degetul aici.
Are febră.
Ţi-am spus că trebuia să ne întoarcem şi să mai pui nişte haine pe tine.
Mai scuteşte-mă. Mă fac bine până mâine.
- E de necrezut. - Tată, nu vrem să te lăsăm aici... pierzi filmul tău preferat.
Mă întâlnesc cu un tip pe nume Guy...
sau cum s-o pronunţa.
Ţi-am adus ceai.
- N-o să mă ţină treaz, aşa este? - Nu, e medicinal,
cu parfum de izmă.
Te-aş saluta, dar sunt bolnav şi tu iei orice boală.
Ce s-a întâmplat?
Eu nu merg diseară.
- Am ştiut eu!
- Von m-a părăsit. - Ce s-a întâmplat?
Habar n-am. Dar a plecat la NY.
Când a venit, totul era perfect.
A spus că e ca un vis împlinit.
Şi, brusc, de dimineaţă...
Vreau să plec acasă,
la Greg.
Chiar?
- Nu ştiu ce e cu mine. - De când?
Nu ştiu.
De ce?
- Nu ştiu cum să-ţi explic. - Spune-mi...
Nu pot să spun că nu eşti nemaipomenit...
Chiar eşti nemaipomenit.
Dar am fost măritată ani de zile cu Greg...
E un om dificil...
am avut momente bune şi rele...
De când te-ai hotărât?
Nu ştiu...
Întotdeauna am avut fantezia asta că...
că într-o zi voi întâlni bărbatul perfect,
iar el îmi va împlini visurile şi vom duce o viaţă perfectă.
Cred că visul ăsta
se datora
insatisfacţiei pe care o simţeam alături de Greg...
Din cauza vieţii mele. Apoi, ai apărut tu...
Păreai să-mi ştii toate secretele.
Să-ţi explic mai clar...
Mi s-a părut că toate visurile mi se împlinesc
şi că fantezia aia nu mă mai chinuie.
Că pot să mă îndur.
Dar e ceva nevrotic.
Ştiu. Sunt nebună.
Dar, presupunând că...
nimic n-a fost adevărat, că totul a fost
o faţadă, ceva plănuit,
că am putut să-ţi aflu cele mai
profunde secrete, nevoi şi gânduri
şi că am interpretat acest personaj
numai ca să te câştig, să te fac să mă placi şi să te fac fericită.
Dacă mi-ai spune aşa ceva,
ţi-aş răspunde că tu eşti nebun.
Deci, de asta nu vin diseară.
M-am gândit să mă duc la mormântul lui Napoleon.
O să mă întind lângă el. Ăsta va fi Ajunul Crăciunului pentru mine.
Ce trist! Alegi şi tu nişte femei!
Nu! Ai să ieşi! Cineva trebuie s-o însoţească pe mama.
- Tu eşti prea bolnav? - Dacă nu mişc ochii, mă simt bine.
Are 38,3. Nu iese nicăieri!
N-am chef de Grocho.
- O să-ţi placă! - E Ajunul Crăciunului! E Paris! O să fie bal!
Trebuie să mergi! Şi distreză-te!
Eu trebuie să stau aici, dar tu n-ai nici un motiv să nu te duci.
E mai târziu decât crezi.
Îţi aminteşti primul nostru Ajun de Crăciun la Paris, cu o lună înainte de a ne căsători?
Îmi amintesc. Atunci am ştiut
că într-o zi, va trebui să locuiesc aici.
Parcă ar fi fost ieri.
Nu vreau să te sperii, dar a fost cu zeci de ani în urmă.
Ştiu asta...
Îţi aminteşti cafeneaua unde ne duceam?
Cafe Therese... sau cum îi zicea. Cea cu pisicile. Îţi aminteşti?
O să-ţi spun adevărul.
Uram pisica aia.
Poate de asta te scărpinai toată noaptea.
Mă scărpinam? Asta ai remarcat la mine?
Categoric.
Uram pisica aia! Nu puteam s-o sufăr.
- Dar cafeneaua e chiar după colţul casei mele. - Tu glumeşti!
- De ce-aş glumi tocmai pe tema asta? - Vrei să bem ceva acolo?
- Nu! - De ce? - Dar bem aici. De ce-aş vrea să merg?
- Putem să ne scoatem mustăţile. - Ai devenit nostalgică?
Da. Dă-mă în judecată! M-am gândit că ar fi plăcut.
- Nu putem... - Haide! O să ne scoatem mustăţile şi gata.
- Asta mi-ar plăcea. - Şi mie.
N-am crezut că o să te aud spunând: Scoate-ţi mustăţile!
Te rog...
Hai să mergem! Mă simt bine.
Am băut trei pahare de şampanie şi mă simt grozav.
Hai să vedem cum arată.
- Vrei să te furişezi? - Da.
Şi pe vremuri ieşeam pe furiş, mai ţii minte?
Îţi mai aminteşti petrecerea aia plicticoasă unde am fost cu familia Wainwright?
Îmi amintesc fiindcă am plecat pe geamul de la toaletă.
Un tip cânta „Caţără-te pe fiecare munte“.
Dacă-mi amintesc bine, tu ai dărâmat bolul cu punci.
Dar tu l-ai păcălit pe cel care ne-a prins?
Îţi mai aminteşti cum am făcut dragoste?
- Ţi-a căzut trabucul. - Ştiu
- Mi-a căzut trabucul şi... - Eşti aşa de beată...
- Îmi amintesc cum am făcut dragoste. - Îţi aminteşti lumânările? Îmi amintesc.
Îmi amintesc şi hotelul... Pe tine nu mi te amintesc.
Doar dacă nu erai cea de sub mine.
- Acum glumeşti. - Nici eu nu ştiu ce mai fac.
- M-am zăpăcit. - Să mergem.
- E frig. Hainele noastre sunt în maşină. - Lasă-le. E o noapte caldă.
Haide! Imaginează-ţi că eşti tânăr.
Pentru tine aş face-o.
Îţi e mai bine fără ea.
De unde ştii? Nici n-ai cunoscut-o.
Te cunosc pe tine.
Şi asta ce-nseamnă? Dacă te-ar asculta un psihiatru bun
ar crede că ai fost geloasă de câte ori am avut vreo aventură.
- De ce râzi? - Geloasă? Aş vrea să alegi o femeie care să te facă fericit.
- Ca cine, de exemplu? - Eu te-am făcut fericit.
- N-am spus că nu. - Te-am făcut foarte fericit.
Atunci când nu ne certam ca chiorii.
Asta îţi aminteşte ceva? De asta te-am adus aici.
- Înseamnă ceva pentru tine? - Aici am...?
Da, aici. De asta te-am plimbat prin tot oraşul.
Dumnezeule!
- Îţi aminteşti? - Aici am stat treji toată noaptea.
Te-am ţinut în braţe până s-a luminat.
- Îţi aminteşti cântecul ăsta? - Mi-l amintesc.
Eu îl mai cânt şi-acum. De la tine l-am învăţat.
Atunci a fost prima dată. Îţi aminteşti?
Am terminat cu dragostea!
N-o să mă mai îndrăgostesc.
Mi-am luat adio de la iubire.
Să nu mai vină din nou la mine.
Căci nu vreau pe nimeni
de nu te am pe tine.
Aşa că, am terminat cu dragostea.
Mi-am încuiat inima...
O să-mi ascund acolo sentimentele...
Mi-am pus inima la păstrare...
Am pus-o să se congeleze.
N-am să mă mai îndrăgostesc de nimeni...
Fiindcă am terminat cu dragostea.
De ce m-ai lăsat să cred Că ar putea să-ţi pese?
Tu n-aveai nevoie de mine Căci aveai o grămadă
de prieteni în jur... Şi îţi jurau cu toţii
Cu profundă emoţie
Că ţie-ţi sunt devotaţi...
Adio, primăverii!
Adio la tot ce-a însemnat ea pentru mine.
Ea nu-mi va mai aduce niciodată
Sentimentul a ceea ce a fost...
Căci, de nu te am pe tine,
nu am pe nimeni.
Aşa că, am terminat
cu iubirea.
De-a lungul anilor, m-am tot întrebat ce s-ar fi întâmplat dacă am fi rămas împreună.
Asta nu vom şti niciodată.
Am reuşit să facem o fiică minunată...
E absolut incredibilă.
Seamănă cu tine din fericire...
Şi are personalitatea mea fermecătoare.
E minunată.
- Tu ai fost fericită cu Bob şi asta e bine. - E un om minunat.
- E soţul ideal. - Nu.
Recunoaşte că, de câteva ori,
m-ai chemat urgent
şi a trebuit să te salvez.
De două ori te-ai certat rău cu Bob.
Şi ai avut două umflături care, până la urmă erau benigne.
- Dar tu erai cumplit de speriată. - Ai fost alături de mine.
Şi tu la fel
şi-ţi mulţumesc pentru asta. Cred că
ne-am înţeles mai bine ca prieteni decât ca soţi.
Probabil că da.
Dar nimeni nu m-a făcut să râd ca tine.
Îl iubesc din tot sufletul pe Bob...
Dar tu ştiai întotdeauna să mă faci să râd.
- De ce e aşa de important? - Nu ştiu
Poate că suntem nebuni.
Fata care te-a părăsit azi...
te făcea să râzi? - Nu ştiu.
Trebuie să uit toate astea.
- Ciudat cum trece viaţa. - E uimitor. Uimitor...
Să mergem. E târziu.
E foarte târziu.
E ajunul Crăciunului şi e târziu.
Toţi spun „Te iubesc!“
Poliţistul din colţ, dar şi hoţul.
Ajunul Crăciunului la Paris. Ce an!
Şi aşa am ajuns la sfârşitul poveştii noastre.
I-am spus lui Skylar că cineva ar trebui să facă un scenariu de film. Şi ea a spus:
„Mai bine să facă un film muzical, altfel nu crede nimeni.“
Apropo, în seara aceea am cunoscut un tip formidabil.
Un tip cu adevărat sexy...
Adaptarea - Poştaşu