Do you want subtitles for any video? -=[ ai.OpenSubtitles.com ]=-
Traducerea şi adaptarea: WolFBoY, phunctionist, laurentiuvl @ iDVD
Nu ştii unde pleci.
Ba da, ştiu.
- Nu ştii unde eşti. - Ba da, ştiu. Sunt în iad.
Urcă în maşină. Nu poţi merge pe jos până la...
- Asta a fost alegerea ta. - Nu a fost alegerea mea, mamă.
Poftim, să stau cu o târfă bătrână pe care nu o suporţi şi nici nu o cunosc.
Ai vrut să dispar din viaţa ta, am dispărut, mamă.
Eşti imposibilă.
Dacă nu ai fi aşa încuiată,
am fi putut rezolva problema ca oamenii normali şi am fi terminat cu rahatul ăsta.
Ai câştigat, bine? Ai câştigat. Am dispărut din viaţa ta.
- Nimeni nu a câştigat. - Am plecat de lângă tine.
Acum te rog să dispari.
- Pleacă. Dispari. - În regulă, bine.
Bună.
Hei!
Hei, hei, hei!
Cine eşti?
Hei, nu am făcut nimic. Calmează-te.
Dumnezeule, eşti unul dintre băieţii aceea de la ţară?
Nu am vrut să fac rău.
Poţi să mă ajuţi, te rog?
- Eşti nebună? - Nu.
Eu sunt Rachel.
Harlan Wilson.
Ai pus mâna pe ceva bun, nu-i aşa, Harlan Wilson?
- Hei, nu asta am vrut. - Care au fost intenţiile tale?
Să văd dacă eşti mortă.
Probleme cu maşina, Harlan?
Hei, am avut una din asta. Până am spart-o. Pot să conduc?
- Poftim? - Am găsit-o pe marginea drumului.
Haide, să mergem.
- A spus că o cheamă Rachel. - Da?
Dacă e normală... ştii tu, e toată a ta.
- Trebuie să mă întorc la muncă. - Hei.
Este pentru cai. Mai bine pentru vaci. Porci nu o mănâncă pentru că nu ştiu cum.
- Cum te cheamă? - Simon.
- De fapt nu mergeam nicăieri. - Într-acolo plec eu.
- Unde? - Oriunde.
- Plecăm singur acolo. - Acum numai mergi. Consideră-te norocos.
- M-aş considera dacă nu ai fi tu aici. - Consideră-te blocat.
- Nu-mi place să vorbesc. - Perfect. Mie nu-mi place să ascult.
- Ai vrea să-ţi bagi picioarele în maşină? - Modifici regulile?
Nu au existat reguli. În afară de părţi din corpul tău afară din maşină.
- Ei bine, atunci, pot să vorbesc cu tine? - Lasă picioarele jos.
Nu ai spus "Simon zice," Simon.
- Nu plec mai departe de Hull. - Hull, Idaho? Acolo locuiesc.
Norocul meu.
Acum, vrei să suni pe cineva, sau vrei să fie o surpriză?
Aş vrea. Mama mi-a tăiat telefonul. E o scumpă.
Asul e mic. Nu mare. Regula Georgiei.
Toată lumea joacă invers. De ce să nu jucăm şi noi?
Dacă lumea şi-ar face treburile în Centrul oraşului şi tu ai face la fel?
- Probabil. - Mi-a amorţit piciorul.
Hei, nu te da bătut.
Am dureri de la guten. Parcă îmi iese pe ochi
de la statul pe podea cu doi copii scheleţi.
Te retragi? M-ai auzit spunând asta?
Remi.
- Mamă? - Stai. Nu, nu putem merge. Eu câştig.
- Bună. Tu nu eşti mama. - Bună.
Lilly. Intră.
- Haide, băieţi. Asamblaţi-mă. - Ea are dureri de la gluten de îi sar ochii.
Unde este Rachel?
Am crezut că ne va face bine condusul. Că am putea vorbi, cel puţin să ne suportăm.
Unde este nepoata mea?
A fugit din maşină.
Arăţi foarte bine, oricum, Lilly.
Trebuia să o pui pe un nou avion.
- Încă mai fumezi? - Nu.
Te-am întrebat dacă încă te mai vopseşti? Nu am băut de mult, în caz că ai vrut...
- Nu e treaba mea. - Da?
Ţi-am adus un cadou.
- E foarte frumos. - De unde ştii?
Hârtia şi fundă. Cum mă va găsi? A fost aici o singură dată.
Acum 13 ani. La fel ca tine.
Rachel are foarte multe resurse. Te va găsi când va avea nevoie de tine.
De ce sunt copii la tine în casă?
Sunt prietenii mei. Aici, băieţi. Îi supraveghez până vin părinţii.
Acesta e Sam. El e Ethan.
- Îmi pare bine. - Ea e fiica mea Lilly.
Bună.
A venit din San Francisco, California şi miroase a fum de ţigară. Deşi nu fumează.
Bine, mamă, m-ai prins.
Păstrează minciunile pentru ceva mai important decât cancerul.
De ce nu mergeţi după bagaje, voi doi.
Ştii ce? Toate în afară de Loui Vuitton.
Sunt însemnate cu "LV" peste tot.
- Călătoriţi cu bagaje inutile? - Stau puţin.
Am prieteni. Mă roagă să plec în Salt Lake City să îi vizitez.
Prieteni buni?
Păstrăm legătura.
Ei bine, atunci merită drumul.
Aduc bagajele fetelor.
Cred că au pietre în ele.
Totul este exact la fel, în afară de pasăre.
Acesta e un vas de încălzit patul din sticlă?
Bol de cristal. E la modă.
- Am vrut să iau unul pentru acasă. - I-al pe acesta, atunci.
Eu un cadou, mamă.
Am prea multe în casă.
Ei bine, priveşte în jur, pentru că nu le i-au înapoi.
Mulţumesc.
E drăguţ. Frumos, mersi.
- Ei bine, aici este Hull. - Lasă-mă în oraş. Îmi pare bine, Simon.
- Nu mă cunoşti, copile. - Te cunosc.
Da?
Am avut fusta ridicată şi picioarele sus, nici măcar odată nu te-ai uitat.
Nici pentru o secundă.
Acum mă cunoşti?
Nu ai inel de logodnă. Câţi ani ai, 30? 40?
Eşti homosexual.
- Foarte bine, ieşi afară. - Te-am rugat deja să mă laşi să ies.
- Îţi spun. - Ce? Nu îmi poţi spune ce deja am întrebat.
Ieşi afară.
Îmi vreau chiloţii înapoi după ce termini cu ei.
Harlan a găsit-o dormind pe marginea drumului.
- Crezi? - E un doctor minunat.
Mersi pentru mâncare. - Nu vei ajunge până se întunecă.
- Nu ăsta mi-e obiectivul. - Accidentele se petrec mai ales în amurg.
- Cred că la dimineaţă am să ajung. - Ei bine, te înşeli.
Cum o să vrea Dumnezeu aşa va fi.
Asta obişnuia să spună tata.
Toată lumea e cu mâinile sus în afară de el.
Nu ai spus nimic rău despre el când a fost în viaţă.
Ei bine, dacă aş fi spus, de ce ţi-aş fi zis ţie?
De ce să zici? Nepoata ta pleacă dar nu ştie unde.
Este uşor să o afli, totuşi. Aşteaptă un strigăt doar.
Dacă nu apare în următoarele ore, sună-mă pe mobil, o să mă întorc.
Îţi mulţumesc că ai luat-o.
Sper să îi prindă bine.
Ţie ţi-a prins bine?
- Nu arăţi periculos. - Machiajul ajuta.
- Unde este mama? - A plecat să vadă pe cineva.
Bine.
Ai auzit şi varianta în care fumează bea şi se urăşte, deasemenea?
Rachel...
Mi-e foame. Ai ceva cu zahăr?
Ai întârziat cinci ore.
Mama m-a lăsat cu 32km în urmă. A trebuit să vin pe jos până aici.
Mâncăm la şase. Fără excepţii.
Va trebui să aştepţi micul dejun.
Sunt mere pe masă.
Pot să îţi spun ce se întâmplă de-a binelea? Ca să nu ne pierdem în ceea ce e cu adevărat.
Mi-ar place să aflu.
Părinţilor mei nu le plac viaţa mea. Poate pentru că de ce am una, cine ştie?
Oricum, am fost destul de fraieră că am absolvit liceul în Ianuarie.
Am avut câteva probleme când aşteptam să merg la facultate. Aşa că au fost nevoiţi
să mă transfere în Idaho pentru vara.
Închisă cu singura persoană din lume pe care mama nu o poate brusca.
Pentru asta sunt aici.
Încearcă şi mă bruschează pe mine, bunico.
Du-te naibi.
Nu mă pupi de noapte bună?
Bine.
Ştii, singura poză care am văzut-o cu tine era cu mine în ea.
Ţinând acest câine.
L-am luat pentru tine ca să nu îţi fie frică la înmormântarea bunicului tău.
L-ai numit Grandpa.
Aveam patru ani. Nu puteai să mă ajuţi să aleg un nume cu înţeles?
Pentru tine a avut sens.
Tatăl vitreg mi-a promis că îmi i-a o maşină pentru şcoală.
Ştii, dacă rezişti aici, rămân întreg la minte.
Timpul tău aici ar fi o pierdere totală de vreme.
Ei bine, mi-e dor de prieteni.
Fii tare. Majoritatea prietenilor, în timp, devin nefolositori că restu'.
Am adus şapte romane. Dacă le citesc încet, mi-ar lua două din cele zece săptămâni...
Doamne, ce e asta?
Nu vreau să pronunţi numele Domnului în zadarnic.
Doamna nu mă va lăsa să spun "Dumnezeule"? Ai zahăr?
Nu voi tolera blasfemia.
Data viitoare, vreau să dormi sus.
- Dacă vreau să trag un pui de somn? - Sus. Regula Georgie.
Doamne, cucoană, eşti ciudată.
Data viitoare te voi plesni peste gură.
Nu-i de mirare că mama te urăşte.
Mă bucur că eşti aici, Rachel.
Există ceva mai bun pe aici în afară de Harlan Wilson?
Păstrează fusta pe tine. Ţi-am găsit de lucru.
- Poftim? - Începi de Luni.
La un pas de aici. Te trezesc la şapte.
- Nu lucrez. - Încă o regulă.
- Dacă stai aici, munceşti. - Bine...
Ştiu că ai făcut la fel şi cu mama înainte să plece.
Dar eu nu sunt ea. Nu îmi poţi spune ce să fac.
Regula lui Rachel.
Spală-ţi vasele.
Îmi spui sau mă întrebi?
Ai terminat, spală vasele.
Nu am spălat până acum nicio farfurie măcar.
Neaţa. Cum te simţi? Ai mai exersat?
Nu cred că îmi permit asta. E pentru Izzy.
Încerc să găsesc ceva mai uşor. Am văzut ceva...
Hei.
- Neaţa. - Neaţa.
Surpriză. Aranjezi maşina?
Trebuia să îmi dau seama că vei termina cu Simon,
i-ai îngropat cadavrul şi ai plecat din oraş cu maşina şi bani lui.
Şi să te las pe tine în viaţă?
Cât de deranjată eşti?
Prefer "unică."
- Câţi ani ai, totuşi? - Destui.
- Destui pentru ce? - Destui ca să te deranjez.
Eşti o fată periculoasă, nu-i aşa?
Depinde de ce consideri tu periculos.
E mai sigur să cazi de pe un cal.
Ei bine, nu trebuie să mă periezi sau să mă hrăneşti după ce mă călăreşti.
Am prietenă.
O zi plăcută, cowboy.
Picnic Sâmbăta aceasta de patru Iulie.
Veniţi cu familia.
- Mandy, opreşte-te. - Atenţie. Marş.
- Cine e aia? - Nu ştiu.
Nu e de pe aici. Mişcaţi.
Înainte, marş.
Picnic Sâmbăta aceasta de patru Iulie.
Muzică şi jocuri. Grădină zoologică pentru copii.
I-a o vacă. Strânge un porc. Mulge o capră.
E cineva?
Bună. Am venit să îţi spun că nu voi lucra aici.
Georgia m-a sunat în legătură cu tine.
- Ei bine, nu-i aşa că eşti drăguţă? - Fern. Fern.
Mă întorc imediat, dragă. Rămâi te rog lângă telefon...
Foarte bine, Violet. Nu vrem să se întâmple ceva rău, derută animalele. Vino.
Baia e chiar aici, ştii asta, Violet.
Sunt bine.
Să nu ridici, Izzy. Îţi spun, vorbesc serios.
Nu eşti un om care ridică greutăţi.
Cum se zice?
Când aud limba bască mă simt mai bine, mai ales când am dureri.
Ascultă-mă ca pe medicul tău. Să nu ridici. Fără plase, fără baxuri cu marfă, fără vaci.
- Trebuie să ridic. Sunt basc. - Eşti un basc cu hernie.
- Să nu ridici, nici măcar pălăria. - În regulă...
Bună. Sunt noua secretară.
Tu eşti nepoata lui Lilly?
Îmi pare bine să te cunosc. Eu sunt lstegui Argitalexei Sarronainda.
Dar îmi poţi spune Izzy.
- Mai bine. - Tu cum te numeşti?
Rachel. Din California...
California... tărâmul fructelor şi nucilor.
- Demisionez. - Vorbesc serios. Se ocupă Harlan de ridicat.
- Îl ştii pe Harlan? - Da. Cel mai harnic om pe care l-am avut.
Ridică ca un basc.
Spune-i lui Harlan că dacă are chef de pericol, atunci mi-ar face bine o tură.
În regulă.
O să îi spun. Îmi pare bine să te cunosc, Rachel. Simon.
- Încet. - Încet, încet...
Tu eşti antichristul.
Violet Seymour e în sală să o examinaţi, Doctore.
- Nu-i aşa că-i drăguţă? - Ei bine...
- Seamănă cu Lilly. - Sigur.
Da.
- El tratează oameni? - Neoficial.
Ce uşurare, ştiind că Simon nu va fi singur.
E veterinar. Este ilegal, ce face el.
I-au anulat licenţa.
- Ce citeşti acolo? - O carte cu poezii.
"Haita din adâncul cerului a grăit, dar niciodată nu a plâns."
- E Ezra Pund, poetul. - Născut chiar aici în Idaho.
Dar tu nu cred că ştii despre asta.
Mă întorc în prima Marţi din August.
În August?
Ethan, Sam, ea e Rachel, nepoata...
mea.
- Trebuie să o placem? - Câţi ani are?
Nu şi las-o baltă.
Am întrebat doar.
Ne-ai putea da şi nouă.
Copiilor le este sete, deasemenea.
Vrei o gură?
Trebuie să termin aici.
- Cum a fost la muncă? - Ar trebui să îi anulez licenţa.
Am văzut un câine şi o femeie care îşi făcea nevoile toate într-o zi.
Nu ţi-e puţin ruşine, să îi pui pe băieţii ăştia la lucru?
- Lasă-mă pe mine. - Nu.
- Încerc să te ajut. - Nu vreau.
- Lasă-mă pe mine... - O fac eu.
Spune-i să mă lase pe mine...
- Dă-l jos de pe mine. Brat. - Hei.
Terminaţi.
- Nu vă bateţi. - Dă-l jos de pe mine. Nu eu am început.
- Ba tu ai început. - Taci din gură.
Loveşte-o, Sam. Trage-o de păr.
- Adunaţi-vă simţurile. - Doamne.
Dumnezeule. Ţi s-a făcut tare.
Ţi s-a făcut un amplu avertisment în legătură cu numele lui Dumnezeu.
A fost o bătaie, omule. Nu o faci de oaie într-o bătaie.
Întoarce-te şi loveşte-o, Sam.
- În gură. - Poftim?
Vorbeşti serios? Lui i se întăreşte la mine pe picior şi eu nu am voie să înjur?
- Nu poţi folosi numele lui Dumnezeu... - Încearcă să mă facă să mănânc săpun.
Nu, dă-l altcuiva. Nu vreţi săpun? Ea oferă săpun pe gratis.
Pa.
A fost crescută în California.
Nu, nu. Dragă, dragă, nu.
Degetele sunt pentru a ţine furculiţa, furculiţa pentru a mânca. Regula Georgiei.
Fericită?
Paula Richards, nepoata mea Rachel Wilcox.
Georgia a fost aşa emoţionată în legătură cu vizita ta.
Ce mai e acum, bunico?
Poţi să îl scoţi afară. Trage un scaun.
Mulţumesc.
Hei.
Am terminat. Mă scuzaţi?
Da.
De ce nu mergi să ne cumperi îngheţată? Sunt bani în borcan.
- Rachel lucrează pentru Simon. - Am auzit. E minunat.
El e ciudat, sau cum?
Simon e fratele lui Paula.
Şi-a pierdut familia într-un accident de maşină cum trei ani.
Pentru o fată deşteaptă, te pricepi să fii proastă.
- Câinele vine de nicăieri. - Bine. Da. Rachel...
L-aş fi împuşcat, dacă nu ar fi luat o bucată din mine.
Vă rog, nu împuşcaţi câinele. Va trebui să mă ocup de el.
Te vei face bine curând. Du-ţi o pernă cu tine la picnic, totuşi.
- Doamna cu urinatul s-a întors. - În fiecare săptămână.
Georgia vrea să o ajut la picnicul de mâine,
aşa că îmi iau liber.
Mai întâi, vrei să aduci tifonul de la mine din birou?
- Da. Scuze. - Gata.
Foarte bine.
E acolo? Harold, poţi da drumul la caseta?
- Nu mă descurc cu aia. - Nu găsesc nici măcar capătul.
Nici eu. Avem amândoi nevoie de ochelari.
- L-ai găsit? - Da.
Aveam 20 cu 20. Vedeam orice în întuneric.
O să lase o cicatrice?
Da.
- Piersică, cireaşă sau măr? - Ce preferi, Troy?
- O să încerc de piersică. - Da!
Hamburgeri, hot-dogi!
Domnişoară Seymour, e prea tare muzica pentru dumneavoastră?
Vreţi să vă mutaţi înapoi? Nu?
Bună, Bonnie.
- Frumoasă lovitură. - Da.
- Pe mai târziu, Simon. - Pa.
Ţi s-ar potrivi.
Mă place doar pentru că i-am deparazitat câinele.
Ce drăguţ.
Dar profesoara de muzică?
Nu, e proprietara casei. Nu pot să mă întâlnesc cu proprietara.
Georgia ţi-a trimis un fel de mâncare şi nişte plăcintă.
N-ai stricat-o? N-ai otrăvit-o?
E Bach. Cântă Bach. Mă aşteptam la nişte country de excepţie.
Avem o latură culturală.
Nu mi-am dat seama de la Harlan.
În câteva luni se duce în misiune pentru biserica mormonă.
- Eu nu-l opresc. - Nu, dar ai putea.
- Eşti mormon? - Sora şi nepoţii mei sunt.
Iau o pauză.
- Şi Georgia? - Nu e mormon.
Dar impune multe dintre valorile familiei sale.
Oamenii fac ceea ce vor.
Câteodată nu e chiar aşa.
Nu sunt sigur că Harlan ar putea supravieţui cu tine.
Haide. Nu-mi zice ce pot şi ce nu pot face.
Sau te voi otrăvi.
Oricine poate face orice, oricui.
Nu poţi opri ceea ce ţi s-a făcut. Poţi doar supravieţui.
Te rog.
Ai 17 ani.
Eşti ca o prizonieră în Idaho. Te înţeleg. N-ai habar despre supravieţuire.
Şi tu ai inventat-o, nu?
Ne dăm seama cu toţii.
Supravieţuitorul.
Se vede aşa bine în mersul tău, pe faţa ta, în ochii tăi.
Ai o soţie şi un copil morţi.
Şi suntem aşa mândri că încă mai eşti aici.
Ştii că aveam 12 ani când tatăl meu vitreg a început să facă sex cu mine?
L-am iubit. Era aşa de draguţ cu mine.
Toţi putem supravieţui, Simon.
Doar că nu trebuie să fii aşa de supărat că o faci.
Rachel, încearcă.
Trei, doi, unu.
Frumoasă încercare, Rachel.
Scuze, nu mai avem cu piersici. Ce zici de nişte revent?
Pe prietena mea o cheamă June.
- Poftim? - O cheamă June.
E drăguţă?
O ştiu dintotdeauna.
N-am ştiut ce crezi despre ea.
În clasa a şasea am spus că ne vom căsători
şi chiar asta vom face.
Simon mi-a spus că s-ar putea să te duci în misiune pentru mormoni.
Da. Abia aştept.
Nu vreau să-mi tăi tot părul.
Pentru misiune, trebuie să fie deasupra urechilor.
O să-ţi crească înapoi. Cât stai plecat?
Doi ani.
Mult timp.
Poţi să faci sex în misiune?
Nu.
Nu până când nu eşti căsătorit.
Deci spui că n-ai făcut niciodată sex?
Eşti virgin, nu-i aşa?
Tu ai făcut?
E amuzant.
E voie să te uiţi?
Poftim?
Cred că ar trebuie să ne întoarcem.
- Te-ai uitat vreodată? - Da, într-o revistă presupun.
Se face destul de târziu.
- Ai vrea să vezi? - Mai bine nu.
Există o lege împotriva uitării?
Poţi să atingi, dacă vrei.
Rândul meu.
- Cred că ar trebui să ne oprim. - Nu e corect.
- Nu-mi cer scuze pentru nimic. - Bine.
Bună. Nu mă inviţi înăuntru?
Nu.
- Să fiu la serviciu mâine? - De ce nu?
Nu ştiu. Poate are legătură cu ceea ce am zis despre soţia şi copilul tău.
Ai dreptate. Au murit şi asta se vede pe mine.
Vroiam să-ţi zic că prostiile pe care le-am spus despre tata, le-am inventat.
- Vot de simpatie. - Le-ai inventat.
Trebuia să demonstrez ceva. Mint, dacă mă ajută să demonstrez ceva.
Am vorbit cu bunica ta despre ceea ce mi-ai zis.
- De ce? - N-am avut de ales.
- Nenorocitule. - Nu mă lovi cu peşte.
Nu poţi să-ţi dai seama care e adevărul? Toţi ştiu că mint, nimeni nu mă crede.
- Eu te cred. - Tu nu te pui.
Doamne, nu-mi vine să cred ce ai făcut. Eşti aşa un idiot.
Rachel...
Am fost la pescuit cu Harlan. O să pun astea în frigider...
Rachel...
O să te întreb o singură dată.
Şi voi ştii dacă îmi spui adevărul, pentru că eşti o parte din mine.
Nu te înţeleg deloc, dar mă înţeleg pe mine.
O să ştiu.
Sunt foarte obosită.
Te-a molestat Arnold?
Dacă ar fi făcut-o, ar fi fost mort.
O să întârzii.
Târziu...
e un termen relativ...
... ceea ce cauzează ca tu să fii.
Dacă nu e albă, e neagră. Lasă-ţi numele şi numărul şi te voi suna când nu e niciuna.
Pot să închid şi să sun iar, să închid şi iar să sun, dacă ajută.
Tactul nu e unul din darurile ei.
- Dacă nu e albă, e neagră... - Scuze.
... numele şi numărul şi te voi suna când nu e niciuna.
Ce?
Poftim?
Deci despre ce era toată agitaţia?
Poftim?
- Harlan. Bună dimineaţa. - Bună dimineaţa, doamnă Randall.
- Bună, ce mai faci? - Ziarul dumneavoastră.
Mulţumesc.
- Rachel e p-aici? - Cred că încă doarme.
V-aş fi recunoscător, dacă aş putea aştepta-o.
Mulţumesc pentru peşte.
Crezi că Iunie e drăguţă?
Cred că prefer toamna... Septembrie, octombrie...
Mă refeream la prietena mea, June Smith.
Da, cred că fetele Smith sunt chiar foarte drăguţe. Da.
Nu ca Rachel.
- Nimeni nu e ca Rachel. - Harlan?
- Clătite? - Nu acum.
Poft...?
Mă duc să vorbesc cu June la şcoală. Aş vrea să vii cu mine.
- De ce? - Singura soluţie e să ne căsătorim.
- Poftim? - Poftim?
Trebuie să-i spun lui June în persoană.
- De ce l-ai lăsat să intre? - Cred că doar aşa mă poate ierta Dumnezeu.
Harlan, ţi-am supt-o doar.
N-a fost nici măcar o întâlnire.
Te aştept în maşină.
Vă mulţumesc foarte mult pentru micul dejun, doamnă Randall.
Nicio faptă bună nu rămâne nepedepsită. Trebuie să mă schimb.
Meditaţia este calea către energia ta silenţioasă
şi prin canalizarea energiei silenţioase vei scăpa de frica de a zbura.
El este John Gordon. Vreau să ştii că în fiecare zi te poţi umple de energie
că să-ţi îmbunătăţeşti sănătatea, să reduci stresul şi să-ţi măreşti fericirea.
Expiră adânc de câteva ori, relaxează-te şi permite energiei să se reîncarce.
Ţine minte, eşti prea binecuvântată ca să fii stresată.
Poate căutam pe cineva căruia să-i spun nu şi tu eşti acela.
Dar m-ai atins şi asta îmi dă dreptul să fac orice.
- Ar fi trebuit să fii religios. - Ar fi trebuit să spun nu.
Dacă ai fi putut... trebuie să mă căiesc.
- Să te căieşti pentru ce? E o prostie. - Dacă m-ai putea ierta...
Bine. Harlan, eşti iertat.
Iertat.
E mai bine acum?
Abracadabra. Te iert.
- Lilly. - E o mincinoasă.
Ai venit până aici ca să îmi spui asta?
Rachel!
A plecat, cu un prieten.
În a noua fuma marijuana, lua ecstasy şi mergea la petreceri.
Ai vreo idee despre ce vorbesc?
Ştiam că se întâmplă ceva, dar a minţit tot timpul.
E o mincinoasă.
- De ce ai venit, Lilly? - Arnold a negat. L-am întrebat sincer.
Nu s-a întâmplat, niciodată.
Se răzbună că am interzis-o. E aşa de simplu.
- Atunci de ce ai venit? - Am venit să scot adevărul de la ea.
De ce crezi că am venit? Tu unde ai fii?
Trebuie să meargă la facultate dar cine ştie,
pentru că a minţit că a trimis cererea la Vassar,
deci n-are unde să stea la afurisita de facultate.
Ţi-e foame?
Deci, nu bei?
Nu te droghezi? Nu fumezi?
Nu faci sex?
Nu până când nu mă căsătoresc. Sper.
Nu înţeleg. De ce să faci parte din ceva aşa de strict şi plictisitor?
Pentru că e adevărat.
Cum poţi să ştii că e adevărat?
Alegi să creezi că e adevărat ceea ce crezi.
Trebuie să crezi în ceva.
N-am spus că nu cred în ceva, dar nu am.
Da, ştiu.
Un', doi, trei...
- Poate că o să spun că ne-am sărutat. - Bună idee.
Nu e cazul să-i rănesc sentimentele, dacă nici măcar nu ne căsătorim.
Nu, nu ne căsătorim. Nu cred.
- Ea e? - Harlan?
Bună.
- Surpriză. - Cred şi eu.
N-am decât un minut. Trebuie să mă întorc la repetiţii.
- Bună. - Bună.
June, ţi-o prezint pe Rachel. Lucrează pentru Dr. Ward, vis-a-vis.
O ştii pe domnişoara Randall, din Hillview. Ea este nepoata ei din California.
Rachel Wilcox. Merge la Vassar în toamnă, în New York.
- Încântată de cunoştinţă. - Bună.
L-am sărutat pe Harlan.
- Asta e tot, până la urmă. - Pe gură?
Nu, n-aş face asta. Nu pe gură.
Ce înseamnă asta, Harlan?
Nimic.
Asta înseamnă. June, am vrut să îţi spun şi să fiu foarte sincer despre asta...
Ascultă, adevărul e că am profitat de el. N-are nicio vină.
L-am sărutat. Şi a vrut să fie sigur că nu intervine nimic între voi doi.
Şi cu asta basta, s-a terminat şi suntem doar prieteni.
- Şi asta e tot ce s-a întâmplat? - Da, asta e.
Mi-a făcut sex oral.
Minte.
Dar nu ne-am sărutat.
June.
Juniper.
Adică...
June, pui.
Când tata era pe moarte, ai ratat vreo masă?
Ai mâncat târziu? Devreme?
Nu, la aceeaşi oră.
Singură.
Aş putea să pornesc radioul.
Ai întârziat un minut. Poftă bună. O s-o aştept pe Rachel.
Viaţa nu mai e o surpriză când totul este calculat.
Asta nu e o surpriză, mamă. Asta e viaţa.
Hei.
Hai, am ajuns.
Deci înţelegerea e să nu te pot vedea, să nu-ţi vorbesc, sau să fiu lângă tine?
Nu eram chiar în situaţia să mă pot târgui.
Nu e corect.
O să pună pe toţi cei pe care îi cunoaşte să mă urmărească de acum.
Eşti singurul meu prieten...
Bine, fie.
Rachel...
Bun...
... pa.
Te-ai simţit bine?
Te-ai distrat?
Mamă, ce faci aici? Unde e bunica?
S-a culcat. Eu te-am aşteptat.
Am stat aici ore întregi
cum să fac să te pot ierta vreodată?
Câteodată şi eu mă gândesc la acelaşi lucru despre tine.
Şi mi-am dat seama, că singura armă care mi-a rămas...
le-am folosit pe restul...
este dragostea ce ţi-o port.
Ai fi putut zice asta la telefon.
- Te iubesc. - Ai exersat în faţa oglinzii?
Aşteaptă.
Cred că eşti propria lui fiică. Asta nu înţeleg. Te iubeşte.
Întrebarea este dacă te iubeşte cum mă iubeşte pe mine.
- Vreau adevărul. - D-asta ai venit?
Da, spune! Spune!
Cred că ţi l-a spus el. De ce să conduci zece ore ca să-l mai auzi o dată?
Chiar l-a spus. Şi îl cred.
Vreau ca şi tu să-l spui.
Rachel!
Nu cred că mai ştii să faci diferenţa, ce e bine şi ce nu,
care e adevărul şi care e minciună.
Da, bun, e vina mea.
Doar... că n-am vrut să fiu ca mama mea,
cu binele şi răul ei, cu regulile ei...
- Spune-mi ce vrei să zic. - Nu te-a atins niciodată.
Nu m-a atins niciodată.
Nu s-a urcat niciodată pe mine,
şi nu a pus mâna pe coapsa mea când tu te uitai în altă parte la cină.
Nu şi-a pus gura pe corpul meu niciodată. Niciodată, mamă.
Am spus-o.
Nu pot...
Nu acum, bunico.
Sunt mândră de tine.
Da, ce dimineaţă frumoasă.
Da, trebuie să-mi tai unghiile. Da, trebuie.
Au crescut cam mult.
Când a început?
- De la 12 ani. - Şi când s-a oprit?
Când l-a ameninţat un prieten de-al meu că-l omoară.
Asta la 14 ani.
Mi-a cumpărat Mustangul cu condiţia s-o iau de la capăt, aşa că l-am lovit.
Rachel?
Şuncă şi brânză. Unul e pentru Simon.
Poftim.
Da, o zi plăcută.
Dacă nu ajungi în 15 minute la micul dejun, o să trebuiască să aştepţi prânzul.
Să mergem, copii. E deschis.
Mergeţi aşa. Gata? Ţineţi-mă de mână.
Tu mergi aşa. Un cerc. Poţi să foloseşti şi alte culori.
- Bine. E frumos. - Mulţumesc mult, Rachel.
- Cu plăcere. - N-o s-o muşti de ureche pe mami, da?
- La revedere. Mulţumesc. - Pa. Mi-a făcut plăcere să te văd.
- Mulţumesc, dle. Wells. O să ne revedem. - Mulţumesc, doctore.
Bună ziua.
Costă 25 $, domnule.
Nu. Doctorul îmi trimite facturi din când în când.
Asta dacă nu ţi-ai făcut alte planuri, atunci e 25 $, astăzi.
- Unde e Fern? - În vacanţă. Nu sunt sigur.
Bani gheaţă sau cec?
- Nu aşa practicăm noi aici. - Ei bine, sunt nou.
Se vede.
Am scris "plătit întreg" pe chitanţă.
Te las să iei astea ca amintire. Sunt copii ale chitanţelor tale anterioare neplătite.
- Când se întoarce Fern? - N-am idee.
- O să te anunţ săptămânal până le plăteşti. - Mulţumesc.
- Bine aţi venit. - Nu sunt fericit, Andy.
O zi bună.
Extraordinar. Nu am luat 5 cenţi de la el în 4 ani, şi tu în 2 minute ai luat 25 $.
Mă pricep la luat.
Vin imediat, domnule Lynwood.
De cât timp faci asta?
De la facultate.
Mă relaxează. Joc pentru mine.
- Ai mai ieşit cu femei de când eşti văduv? - Nu m-am gândit până acum la aşa ceva.
- Ştii, obişnuiam să ies cu mama ta. - Ştiu.
De fapt, eram înnebunit după ea.
De ce nu ai luat-o de nevastă, ca să ne scuteşti de toată treaba asta?
Lucrurile nu ies mereu aşa cum crezi că ar trebui.
Dar ştii despre asta.
Stai. E ciudat. Tu ai fi putut să-mi fi tată.
Tatăl tău avea o maşină. Eu aveam o vacă.
Mereu e vorba de o maşină. Pizza e gata.
Cel puţin ţine-l de vorbă până îi spui că nu vorbeşti cu el.
Ridică şi închide.
Ridică şi închide, ridică şi închide şi tot aşa.
Aveţi ceva de mărimea asta
care să fie sărat?
Are pielea subţire.
Ştii ce e ciudat în treaba asta?
Am semnat un contract prenupţial.
O să sfârşesc aici
cu nimeni şi nimic, trăind într-un loc unde nu sunt bine venit.
Cine a zis că nu eşti bine venit?
Fata ta.
Cel puţin el o să fie în închisoare.
Arnold e unul dintre cei mai buni avocaţi ai apărării
din California, mamă.
O să fie tot liber, vesel, râzând şi jucând golf.
Du-te cu asta.
L-ai cunoscut pe tatăl meu natural?
Era exact cum nu ţi-ai dori să fie soţul fetei tale.
Lilly era nervoasă pe toată lumea, chiar şi pe mine, când a plecat cu el.
- Cum o suporţi? - Îmi aduce aminte de tine.
Ştiu.
Uite.
- Vrei să auzi ceva ciudat? - Probabil nu.
Când eram cu Arnold, uram sexul.
Dar apoi, cu puţin înainte, când doar mă ţinea,
am simţit dragostea.
Şi eu... adică, cum poate fii adevărat?
Poate că partea cu strânsul era dragoste, Rachel. Nu ştiu sigur.
Dar ştiu că restul era minciună.
O să-ţi arăt capătul ăstuia că să terminăm odată.
- Nu mă uit. - Uită-te aici.
Nu mă uit.
Cum poţi rezolva un puzzle, dacă nu şti cum arată?
E ca şi cum ţi-aş spune cum o să mori. Restul timpului o să fie de umplutură.
- Du-te acasă. - Nu vreau.
Nu poţi să stai aici. Noapte bună.
E timpul de culcare.
Am găsit astea în dulap.
Am crezut că o să fie în siguranţă acolo.
Oamenii dau peste cadouri tocmai când sunt în vizită persoanele care le-au făcut.
Nu ţin flori în casă.
E 10 şi 2 minute, mamă. Du-te la culcare.
Hai.
Era o vreme când mă luai de păr din cauza băuturii.
Sunt prea în vârstă. Aşa e şi părul tău.
E bine.
Astea vin aici.
Aici. Aşa.
Vin-o aici. Lasă-mă să te duc în pat.
Nu ai parte de a doua şansă. Nu încerca să mă salvezi. Nu sunt salvabilă.
Toată lumea e salvabilă. Asta e regulă.
La naiba cu regulile tale. Te-am rugat, pentru ajutor la înmormântarea lui tata.
Atunci trebuia să fiu salvată, mamă, dar, nu, nu mi-ai fii dat un cent.
- Erai băută. - Eram cu un copil de 4 ani. Mi-era frică.
Arnold ne-a salvat. Arnold m-a salvat.
Vroiam să stai.
Vroiam să mori.
Nici chiar aşa.
Doar puţin.
De ce trebuie s-o răneşti?
Pentru că te-ai culcat cu soţul meu.
Rachel!
Mama?
Bunico. Ajutor.
- Lasă-mă pe mine. - Nu am atins-o.
- Nu mă atinge. - Du-te în camera ta.
- De ce ai lăsat-o să înceapă din nou? - Mă descurc. Lasă-mă cu ea. Du-te.
Lasă-mă să mă uit.
- Ai grijă la sticlă. Te poţi ridică? - Da.
- Mă ridic. Unde mergem? - O să te aşez în pat...
şi o să-ţi dau o aspirină.
Sunt bine. O să fac asta. Bine.
O să... Sunt bine...
- O să vomit. - Nu pe covor.
Lasă-mă să te ajut. Am mai făcut asta. Haide, mamă.
E bine aşa. E bine.
Lilly, eşti în stare să ajungi sus fără să vomiţi, te rog?
Pescuiesc.
Doar eu şi câinele meu.
Şi Rachel nu e aici, iar eu nu sunt fericit.
Doctorul n-o să-ţi facă nimic. Totul o să fie bine.
Nu ştiu, Melody. Pare a fii un porc drăguţ şi calm.
Da, acum, dar apoi, dintr-odată, devine nervos, începe să alerge şi să guiţe,
şi-i deranjează pe ceilalţi porci.
- Crezi că e vorba de stres? - Stres la porci?
Târâtură.
Târâtură!
Plec la muncă. Am luat lasoul ăla pentru tine.
- Nu crede că sunt drăguţă. Nu mă place. - Nu, îi place de Trouble, de pe banca aia.
Unde e Rachel?
- La Simon. - Bine.
I-am zis să meargă acolo pană te faci bine. Unde mergi?
- La o plimbare cu maşina. - Nu eşti îmbrăcat corespunzător.
Mi-e sete, da? Mor de sete.
Mă trezesc, nu pot să suport sentimentul. Mă duc să cumpăr alcool.
- Nu era o întrebare. - Fără băuturi în casă. Regula Georgiei.
Mamă, lasă-mă. Nu-mi pasă de regulile tale. Dispari.
Dă-te jos. Dă-te jos de pe mine!
Bine, bine.
L-am sunat pe Arnold azi-noapte, şi i-am cerut divorţul.
În regulă, mamă?
Ţi-ai pierdut...
Mintea?
Mă duc să iau băutură.
Treci înăuntru.
Mulţumesc.
Distracţie plăcută, Georgia.
"A la Ştiinţa" pentru 2.000 de dolari, vă rog...
- Îţi mulţumesc că m-ai lăsat să stau aici. - Ei bine, Georgia a crezut că ar fi bine.
Ce e un Allosaurus?
- Cred că e o idee bună. - " Bestii heraldice", 400 $, vă rog.
Am găsit nişte parfum sub chiuvetă.
Nu credeam că o să te superi.
- Am uitat că-l mai am şi p-ăla. - E lângă grupul de hârtie igienică.
- De câte ori schimbi o rolă, îl vezi. - Ce este monstrul din Loch Ness?
- Nu. Doug? - Ce este un elefant?
- Îl miroşi vreodată? - Nu, încerc să nu.
Crezi că ea ar vrea să faci asta?
- Erika? - Cine e Ginsberg?
"Poeţi" pentru 1.200 $, vă rog.
Poem care conţine fraza "Aşezat pe bustul lui Pallas deasupra uşii camerei mele".
- Ce este "Corbul"? - Corect.
- "Poeţi", 1.600 $, vă rog. - Pot să te rog ceva?
În timpul pauzei.
Pot să mă ţin de tine?
- Să te ţii de mine? - Adică să mă sprijin.
Îmi place să simt pe cineva lângă mine.
- "Bestii" pentru 1.200 $. - Animalul ăsta e pe stema familiei Lopez,
probabil pentru că numele Lopez vine din latină.
- Ce este un lup? - Kathleen. Da.
Pot să te mai rog ceva?
Ce?
Relaxează-te.
Mă duc la culcare. Sunt paturi şi perne în dulap.
Trebuie să mănânci ceva cândva.
O să deschid uşa.
- Te-ai tuns. - Era în dreptul băuturii mele.
Tot ce-mi aduc aminte sunt îmbrăţişările tatălui,
râsul lui.
După toate astea, doar lucruri bune.
Ei bine, bune.
De ce ai încercat din răsputeri să-mi iei astea?
- Aşa am făcut? - Mici lucruri.
Ne plăcea să ne uităm la televizor împreună, aşa că l-ai luat.
Televizorul era o distracţie. Notele tale erau în scădere.
Ţi-era frică de cât de mult semănăm cu tata?
De cât de multă încredere avea în mine? Cât de puţine vroia de la tine?
Ştii, majoritatea timpului... mi-era frică să nu fugi şi să te măriţi cu un idiot,
să pierzi tot ce-ai fii putut avea, ca mine.
Te-am tras la răspundere pentru faptul că s-a apucat de băut.
Pentru tine, de asemenea?
Da.
Ştii ce nu înţeleg, ca de altfel toate celelalte lucruri?
Nu am idee.
Dacă m-ai iubit vreodată cu adevărat.
Nu fi ridicolă.
Nu, adică, vreodată. Nu neapărat momentul de faţă.
Care crezi că ar fi fost regulile?
De ce mi-aş pierde timpul cu cineva de care nu-mi pasă?
Da. Nici măcar nu-mi aduc aminte să fii zis ceva.
Părinţii mei nu mi-au zis niciodată.
Cum îţi dai seama că mi-au spus?
Nu-mi dau.
Urăsc faptul că mi-ai cumpărat atâtea.
O să le bei şi pe restul?
Nu.
Cum aş putea să nu te iubesc?
Rachel?
E doar doctorul Ward azi.
- Trebuie să facă exerciţii, să se plimbe. - Ai auzit, Bertha?
Haide. Trebuie să mănânc mai puţin la aperitiv.
Spuneţi-i că e grasă.
Esti grasă.
Vezi, ce ţi-am spus? E doctor. Nu o zic doar eu.
- Mulţumesc, doctore Ward. - Cu plăcere.
Va stă bine cu părul scurt.
- Unde e Rachel? - E sâmbătă. I-am dat liber.
S-a dus la pescuit cu Harlan.
Trebuie să mă las de băut.
Nu mă grăbesc.
- Cum pot fi de ajutor? - E gravidă.
De ce nu aştepţi în birou? Nu durează mult.
Are bronz de California.
- Credeţi că e real sau spray? - Nu ştiu.
- E riscant să-mi fie cineva prieten. - La asta vroiam să ajung şi eu...
poate am putea fi mai mult decât prieteni, înţelegi,
dacă crezi că vreodată...
nu ştiu...
mă poţi iubi?
Eu bat bărbaţi, Harlan.
Nu, pe bune. Aşadar asta încercăm să zic eu... să baţi bărbaţi.
Da, ei bine, o să plec pentru 2 ani în misiunea asta.
Nu poţi să loveşti la nesfârşit, nu-i aşa?
Promit că o să scriu.
Cred că pleacă. Treci la telefon. Suna-le pe fete. Şi hai s-o urmărim.
Mai multe pisicuţe. De parcă oraşul ăsta are nevoie de mai multe pisici.
Şi ăsta a fost ultimul pacient.
Îţi aduci aminte de turnul cu ceas?
- Da. Tu? - Ca şi cum ar fi fost ieri.
Am întors ceasul.
Da, da.
Şi toată ziua, tot oraşul a fost un dezastru.
Mai puţin tu. Tu nu erai.
Oricum,...
am nevoie de Antabuse.
Te îmbolnăveşte rău de tot dacă bei.
Deja sunt grav bolnavă.
Trec pe la Rexburg mai târziu. O să cumpăr puţin.
Mulţumesc.
Asta e tot ce ai nevoie?
Cum de am ratat ce-am ratat?
Oamenii devin ocupaţi.
Prea ocupaţi ca să mai observe ce face soţul tău propriei fete?
Nu ştiu cum de n-ai văzut asta.
Întotdeauna mi-ai spus adevărul.
Mulţumesc.
- Ce a fost asta? - Îmi pare rău.
Nu...
Mulţumesc. Mulţumesc.
Trebuie să plec.
Cât trebuie să mai stăm aici?
Miroase a ploaie.
Bine. S-o facem. Mandy, pregăteşte-te.
Lasă-ne în pace, Grace.
Să mergem.
Nu vrea să pornească maşina.
- O să facem accident. - Doamne. Ieşiţi. Repede.
Bună. Să mă introduc. Rachel Wilcox. Îmi pare bine de cunoştinţă.
- Grace Cunningham. - Salutare, fetele. Ce faceţi?
Uite, am venit să vă spun că eu şi Harlan, suntem doar prieteni.
N-o să se mai întâmple nimic. Promit. Pe cuvânt de cercetaş.
Aşa că voi puteţi să mergeţi să faceţi ce vreţi, să vă distraţi vara asta.
Şi spuneţi-i lui June că ne-am despărţit, chiar dacă nu e aşa,
pentru că nimic n-o să se întâmple, şi ce s-a întâmplat a fost deja,
ăsta fiind sfârşitul.
Bine. Atunci de ce nu te duci acasă şi să ne laşi pe noi în pace?
În regulă, am încercat să fiu drăguţă. S-o spun altfel, pentru că nu inţelegeţi.
Dacă îmi mai puneţi porecle, dacă mai aruncaţi ceva în mine,
dacă vă văd vorbind cu Harlan, ţipând la el, sau orice altceva cu el,
o să vă găsesc toţi prietenii, şi o să fac sex cu toţi.
Bine? Aţi înţeles?
Mulţumesc pentru timpul acordat. S-aveţi o vară plăcută.
O să mă rog pentru ea.
Harlan.
Bună. O caut pe soţia mea.
- Al cui e Ferrari-ul acela? - Tatăl meu vitreg e aici.
Drăguţă maşină.
Rachel...
Cât de mult mă urăşti ca să fii nevoită să trăieşti în minciună asta?
Nu te urăsc.
- Te afli pe proprietate privată. - Bună, Georgia. Eu...
Lasă-mă un minut, bine?
Nu trebuia să te recomand
unor persoane pe care nu le cunoşti doar pentru că nu am avut răbdare.
Trebuia să nu mă grăbesc. Trebuia să fiu acolo.
Ce cauţi aici?
- Ce caut aici? - Da.
M-ai sunat să-mi spui că mă părăseşti, şi apoi îmi închizi?
Şi vrei să ştii ce caut aici?
Dacă mă atingeam de fata mea, nu eram aici, nu-i aşa?
Haide, iubito. Te rog. Tu...
Mă ştii mai bine decât oricine altcineva de pe planetă.
- Mi-a zis... - Ce ţi-a zis?
Că nu folosea droguri când i-ai găsit LSD-ul în cameră?
Că nu fură de la tine când ţi-am găsit inelul de smarald într-un amanet?
Sau că nu băuse când a făcut accident?
Câte minciuni ţi-am spus eu?
Te rog. Eşti avocat.
Mă lupt pentru viaţa mea, la naiba.
Nu vorbi cu ea aşa.
Bine.
Dacă era ceva ce nu aş putea schimba, un accident, o boală, acceptăm.
Nu ar minţi despre aşa ceva.
Eu aş face-o?
Nu ştiu.
Dragă, te rog. Te rog.
Bagă-ţi asta în gură, urcă-te în maşină, şi pleacă.
O iubesc pe fiica ta, şi o iubesc şi pe Rachel, nu aş face nimic...
- Ce faci? - Nu iei numele Domnului în van.
Nu te joci cu fetiţele. Pleacă.
Nu mă mut. Stau aici.
- Îţi jur pe Dumnezeu, nu am atins-o. - Păstrează asta pentru recurs.
Dacă nu-ţi bagi mai repede aia în gură, o să-ţi demontez maşina.
Bine.
Plec. În regulă?
O să fiu aici până când o să fie gata Lilly să meargă în San Francisco, da?
Dacă e nevinovat?
Ei bine, oricum m-am simţit minunat.
Rachel...
- Pot să vorbesc ceva cu tine? - Nu.
Poţi să vorbeşti cu mine?
Rachel.
Sunt la singurul motel din oraş, lângă Cafeneaua Halfway House.
Lil, ascultă-mă, te rog.
Rachel o să treacă peste mânia şi minciuna ei, dar unde o să fim noi doi?
Ce viaţă o să ducem până atunci?
Nu vreau să regreţi că n-ai avut încredere în mine.
Dar am nevoie de tine, acum.
Nu ştiu în cine să mai cred.
Trebuie să mă crezi că am vrut să meargă la reabilitare, dar...
ai zis nu, îţi aduci aminte? Ai zis că nu vrei să aibă demonii tăi, corect?
E adevărat.
- Pot să te servesc cu ceva? - Nu, mulţumesc.
Nimic? Nici un cartof copt...
- O să stai acolo aşa? - Sunt bine.
O să am grijă de tine. Mulţumesc.
O să fac orice să-ţi demonstrez cât de mult de iubesc
şi cât de uşor îmi e s-o iert. Bine?
O să ieşim noi din asta. Ştiu că putem.
Rachel.
Nu ştiam unde eşti. Eşti bine?
Sunt bine, bunico.
Vreau să stai acolo la Simon. Şi probabil o să te sune mama ta.
- Da? - Da. Bine, o să vorbim mai târziu.
Trebuie să plec. Îi pregătesc cine lui Simon.
Te iubesc, drăguţo.
E cineva?
- Cine e? - Eu.
Bună.
- Am nevoie la baie. - Da. Eşti bine?
Pe aici. La stânga. Chiar aici pe stânga.
O să-ţi aduc apă.
Poftim.
Eu...
Întotdeauna e mai uşor să crezi ce vrei decât ce ştii.
Eu am nevoie de Arnold.
M-a convins. Şi tu la fel.
Şi-a luat în cele din urmă Ferrari?
Ajută-mă să pricep.
Vreau să-ţi spun ce simt, pentru că tot ce am văzut a fost cât de mult îl iubeşti.
Cât de mult te-a iubit.
Cât de mult mă iubeşte.
Şi m-am gândit, "Cât de norocoasă trebuie să fii".
Nu pot să pun la un loc ce a făcut cu cine credeam eu că e.
Am ajuns să-ţi zic că te cred.
Îmi place părul tău scurt.
Şi că nimic din tot ce s-a întâmplat nu au fost din cauza ta.
Nimic din toate astea.
Am spus-o ca să mă fac înţeleasă.
Poftim?
Simon mă credea. Bunica mă credea.
Mamă, vroiam să văd dacă tu mă crezi.
Te rog...
Am dat-o în bară cu Vassar.
Am dat-o în bară rău de tot, şi ştiam că n-o să mă mai întorc acasă.
Şi vroiam să plătiţi pentru greşelile mele.
Poţi să fi supărată pe mine dacă vrei. Spune-i şi lui că-mi pare rău.
Nici măcar nu e supărat pe tine.
E gata să te ierte.
Eu s-ar putea să am nevoie de puţin timp.
A fost bine, mulţumesc.
Cu plăcere.
Când mama era prea beată ca să poată găti, luam ce găsesam şi puneam într-o cratiţă.
Ce se întâmplă?
Aceeaşi chestie veche.
Mama ta a sunat. Vrea să-ţi spună noapte bună.
Sunt acasă la bunica.
- Vrei să vii? - Nu.
Bine.
Bun, noapte bună atunci.
Te rog, vino înapoi la San Francisco.
Nu mamă, nu acum.
Nu putem lăsa lucrurile aşa. Trebuie să vorbim.
Poţi să mă suni dimineaţă?
Da, bine.
Bine.
Bun.
La revedere.
Ai nevoie de ajutor, Rachel.
De asta sunt aici.
Ai distrus-o pe mama ta cu toată chestia asta, să ştii.
O să plătesc pentru terapia ta.
Prea târziu.
Uite. Las Ferrari-ul meu aici, îi ducem maşina mamei tale la San Francisco
şi ţi-o dau pe a mea dacă îi spui adevărul. Cum ţi se pare?
Nu mă simt în largul meu cu tine în camera mea.
Uite cum stă treaba.
Dacă mama se întoarce cu tine, îi place să fie cu tine, nu poate trăi fără tine,
ăsta e sfârşitul.
Ăsta e planul?
Dacă crede că minte când zic că am minţit, atunci îmi eşti îndatorat.
Ce îţi datorez?
- Nu te voi chemă în instanţă. - Oh...
Nu te voi da în judecată. Fără ziare.
Doar scrie-i o scrisoare în care să-i spui că îţi pare rău pentru ce mi-ai făcut.
- Asta e, nu? - Şi un cec de zece milioane de dolari.
Da, asta era. Desigur.
Întotdeauna te lăudai când spuneai ce mult valorează timpul nostru împreună.
De parcă asta mă putea face să cred că totul este în regulă.
Sper că nu minţeai. Sper că valorezi 20 de milioane.
Pentru că dacă ea decide că eşti un nimic, ceea ce eşti, ea primeşte zece.
Bine.
Ne vedem în instanţă.
Împreună cu caseta.
Despre ce vorbeşti?
- Ştii, urăsc mirosul ăsta. - Despre ce vorbeşti?
Îl ţii minte pe Tommy? Care ţi-a pus arma la cap?
Ai microfon? Se înregistrează, nu?
Nu. Sincer.
Ajunge, Rachel.
Chestia e că l-am pus să ne înregistreze. Are o casetă cu noi doi.
Sigur?
Da, tu eşti tot transpirat şi împingi. Eu aveam paisprezece ani.
Sigur.
Atât timp cât mama e fericită, tu câştigi. N-o să îţi port pică.
- Ţine-o pe mama fericită, bine? - Bine.
Te gândeai?
Am pus nişte bani deoparte.
Aş fi bucuroasă să plătesc facultatea lui Rachel, dacă e cazul.
Iar dacă ea nu are nevoie, ţi-i dau ţie.
Că plată pentru casă, dacă e nevoie.
Mamă, plec mâine dimineaţă cu Arnold.
Mulţumesc.
Înapoi pe canapea.
Te iubesc.
Nu îmi pasă ce spune Rachel. Ştiu. Asta te doare pe tine.
Să ai ceva dezgustător, criminal,
de ştiut aici, expus, afară în lume.
Dacă fiica mea nu ar fi îndrăgostită de tine, te-aş omorî.
Încerc să dau de Rachel de peste o oră. Încă e ocupată.
Mulţumesc.
Îi dai asta? Nu am vândut-o. Poţi să o citeşti dacă vrei.
Nu vreau să pleci.
Te sunt când ajung acasă.
Am observat încălzitor pentru pat din sticlă în cameră.
Da, i-am găsit un loc.
Mulţumesc.
Hei, băieţi.
Luaţi-vă rămas bun de la Lilly.
- La revedere. - La revedere, Lilly.
Pe curând.
Cine e?
Acuma.
De ce nu ai răspuns la telefon?
Deabia m-am trezit.
Simon e la muncă deja. Au plecat?
Credeam că o să uit, dar nu pot.
Rachel, ai minţit-o.
Am făcut un puzzle fără să mă uit pe cutie.
- Uitate la mine. - De ce?
Uitate la mine. Trebuie să îi spui adevărul.
Simon a spus că eu nu cunosc diferenţa dintre adevăr şi minciună.
- Poate fi o minciună adevărată? - Nu.
Ce se întâmplă dacă spun adevărul?
Vom depune acuzaţii criminale.
Dar va trebui să fim toţi trei. Vino, îmbrăcate.
- Ce te face să crezi că îl vom prinde? - Ei bine, încercăm.
Simon şi Harlan sunt în camion. Ea mi-a dat astea pentru tine.
- Nu, nu. Du-te şi te schimbă. - Bine.
Poţi citi astea pe drum. Grăbeşte-te.
- Ce te face să crezi că mă va crede acum? - O vom obliga, tu şi cu mine.
- Poate ar fi trebuit să conduc eu. - Pe tine te-ar fi urmărit.
Ce te grăbeşti?
Să trimiţi pe cineva după maşina ta e ridicol.
S-ar putea să nu fac asta. E prea mult necaz.
Nu îţi poţi lăsa maşina parcată pe oriunde în Idaho.
Trage pe dreapta. Ştii că asta vrei. Este cel mai bun lucru.
Rachel o poate avea dacă vrea.
Rachel?
Iubeşti maşina. Ai aşteptat opt luni pentru ea.
Nu am nimic cu ea, dragă. Vreau să ştie asta.
Haide, să mergem. Să mergem.
Trage pe dreapta.
Poftim? Care este problema? Ţi-e rău sau ce este?
Credeai că Ferrari-ul tău va fi îndeajuns pentru ea?
- Poftim? Nu este vorba de asta. - Lasă-mă afară. Trage pe dreapta.
- Haide, dragă. Te rog. - Trage pe dreapta chiar acum!
Bine, foarte bine! Opreşte!
Dragă, opreşte. Lilly, termină! Bine, opresc! Trag pe dreapta!
La naiba, Lilly.
Vorbeşte cu mine.
Vrei să te întorci te rog?
Întoarce-te!
Foarte bine, în regulă. Continuă să mergi.
Aici e viaţa ta.
Înapoi în Idaho. Cu mama ta.
M-a sedus.
Mincinos nenorocit ce eşti!
Ce vroiai să fac când tu erai bată?
Ghici ce.
I-a plăcut.
Vrei să mă dai în judecată? Chiar te rog.
Mergi la închisoare, nenorocitule.
Pariez pe asta, perversule.
"Dragă Rachel, mama mi-a spus că cel mai greu în viaţă este să ai încredere
şi să ierţi."
"Aşa că vreau să auzi intensitatea vocii mele când spun că te iert,
pentru că te iubesc."
"Atât de simplu pe cât de complicat."
"A ierta înseamnă a merge înainte. Regula Georgia. Cu dragoste, mamă."
Îmi pare rău, mamă.
Draga mea.
Te iubesc.
Îmi pare aşa de rău.
Domnişoara Randall.
Cred că ar trebui să ştiţi că sunt îndrăgostit de nepoata dumneavoastră,
Când mă întorc din misiune, intenţionez să mă căsătoresc cu ea.
Bine.
Traducerea şi adaptarea: WolFBoY, phunctionist, laurentiuvl @ iDVD
Do you want subtitles for any video? -=[ ai.OpenSubtitles.com ]=-