Faceţi reclamă produsului sau mărcii dvs. aici, contactează www.OpenSubtitles.org astăzi
Mă întrebam
ce persoană bolnavă numeşte o stradă Edgewood Way
şi o pune la jumătate de km de Edgewood Lane?
E o nebunie.
Mă trimite în această suburbie înfiorătoare şi confuză.
Vorbesc serios. Ies în evidenţă aici.
Bine. Mai vorbim. Pa.
Deci acesta e Rine Ave.
E ca un labirint al naibii.
Bine, să vedem, la est...
Continuă să mergi drept şi apoi...
Cred că a spus stânga. Ce a fost asta, păun?
Mergi drept şi apoi fă stânga.
Continuă să mergi. Nu face nimic prostesc.
Mă duc în direcţia opusă.
Nu astăzi. Nu eu.
Nu-mi place să abordez nemernicii de aici. Plec.
Hai măi frate...
FUGI!
Traducerea şi adaptarea: Snake_Eyes
Cum merge treaba acolo?
Bine.
- Ţi-ai luat periuţa de dinţi? - Da.
- Şi deodorantul? - Da.
- Ţi-ai luat haine confortabile? - Da.
Mă scuzi un pic, Sid? Trebuie să vorbesc cu tatăl tău.
Ce?
Ei ştiu că sunt negru?
Nu.
Ar trebui?
Pare ca...
ceva ce ai dori să...
menţionezi.
"Mamă şi tată, prietenul meu negru va veni în acest weekend"
"şi nu vreau să fiţi şocaţi pentru că e negru."
- Ai spus că a sunt primul tău iubit negru? - Da, şi?
Deci e un teritoriu necunoscut pentru ei.
Nu vreau să fiu urmărit cu o puşcă în curtea din faţă.
Nu se întâmplă. Tata ar fi votat a treia oară cu Obama, dacă putea.
Dragostea e atât de reală.
Cu siguranţă va dori să vorbească cu tine...
şi cu siguranţă nu va fi distractiv.
Dar asta în principal pentru că este un tată prostuţ.
Nu sunt rasişti.
Ţi-aş fi spus.
Nu te-aş duce acasă. Gândeşte-te doar la asta.
- Da, mă gândesc. - Bun.
- Sunt matur... - În nici un caz.
Mi-ai rupt ţigara.
- O arunci pe geam? - Nici nu încape discuţia.
Tocmai ai aruncat un dolar pe geam.
A fost un dolar pe care l-ai cheltuit pe nicotină şi tutun.
Stai că trebuie să-l sun pe Rod.
Nu face aşa.
Ce mai faci?
- Eşti la serviciu? - Da.
Chris, zi-mi o chestie.
Cum să am probleme când caut o babă? E o procedură standard.
Gary crede că dacă e bătrână nu poate deturna un avion.
Aşteaptă, ştiu că râzi.
Următorul 9/11 va fi în stil geriatric.
Mersi că ai grijă de Sid. Să-i dai mâncare de câini.
- Are limbrici. - Ai încredere în mine.
Bine? Eu nu-ţi dau rahaturi.
Nu, îţi accept scuzele. Este ok.
- Ce face domnişorica Rosie? - E ok, conduce.
- Dă-mi să vorbesc cu el. - Nu.
Aş vrea să vorbesc cu el.
Aşteaptă o secundă.
- Bună, Rod. - Ştii că ai ales pe cine nu trebuie?
Sigur. E doar un truc ca să ajung la tine.
- Nu e prea târziu pentru noi. - Bine, găseşte-ţi propria fată.
Nu contează, pentru că nu îmi urmezi sfaturile.
Ce sfaturi?
Să nu te duci la părinţii unei fete albe.
Ce face, te linge la ouă sau ce?
- Da, la revedere. - Ştii ce spun, Chris?
Mi-a închis ticălosul.
- Eşti gelos. - Nu sunt gelos.
- Te-am făcut gelos cu Rod. - Nu sunt gelos pe Rod.
- Eşti bine? - Da, m-am speriat. Tu?
Da, sunt bine.
- Stai aici. - Ce? Ce ai de gând să faci?
Nu ştiu. Eu...
Poate că a plecat.
Pe viitor sunaţi la controlul animalelor.
Da, scuze. Eram doar dezorientată.
Veniţi de la oraş?
Da. Părinţii mei sunt din zona lacului Pontaco. Mergem acolo în weekend.
- Dle, îmi arătaţi permisul, vă rog? - Stai, de ce?
Da, n-am furat identitatea.
Nu. Nu conducea.
N-am întrebat cine conducea. I-am cerut permisul de conducere.
- Da. De ce? Nu este logic. - Poftim.
Nu. Nu-i dai ăsta pentru că nu ai făcut nimic rău.
Dragă, e în regulă. Haide.
- Când e incident întrebăm... - E o prostie.
Doamnă...
E totul în regulă, Ryan?
Da, sunt bine.
Reparaţi farul şi oglinda.
Mersi dle agent.
- Ce? - A fost sexy.
Nu voi permite nimănui să se ia de soţul meu.
Văd asta.
Am ajuns.
Acesta este grădinarul.
Eşti gata?
- Bună. - Fetiţa mea. Vino aici.
- Ce mai faci? - Şi eu te iubesc. Mi-a fost dor de tine.
Acesta e tatăl meu, Dean. Acesta este Chris.
- Spune-mi domnul Armitage. - Desigur. Eu...
Glumesc. Spune-mi Dean şi ia-mă în braţe.
- Ce mai faci? - Bine. Tu?
- Nouă ne place să ne îmbrăţişăm. - Da.
Asta e mama mea. El e Chris.
Bine aţi venit.
Încântată de cunoştinţă.
Tatăl tău e foarte entuziasmat.
Intraţi vă rog. Bine aţi venit în casa noastră.
- Cum a fost drumul? - Bine.
- De fapt, am lovit un cerb. - Ce?
- A murit? - Da.
Este oribil. Sunteţi bine?
- Da, suntem doar şocaţi. - Da?
Da, a apărut de nicăieri. L-am lovit destul de tare.
Da, trebuie să fiţi şocaţi.
Foarte ciudat. Dar ştii ce spun?
Spun, unul doborât şi încă câteva sute de mii ce urmează.
Nu vreau să mă laud, dar nu-mi plac cerbii.
M-am săturat de ei. Sunt ca şobolanii.
Distrug ecosistemul. Dacă văd un cerb mort pe drum, atunci cred că e un început.
- Eu nici măcar nu înţeleg. Îmi pare rău. - Spun şi eu.
Sunt recunoscător pentru ce aţi făcut astăzi. Nu îmi plac cerbii.
Am înţeles asta.
- Da, dar... - Arătaţi atât de obosiţi.
Puţin.
De când durează acest lucru?
De cât timp?
- Patru luni. - Patru luni?
Cinci, de fapt.
Are dreptate.
Aşa. Ar trebui să te obişnuieşti.
Îmi pare foarte rău.
Îmi pare rău. Ea are dreptate. Am greşit.
Vezi?
Are şi un buton de închis? E obositor.
Vreau să vă fac un tur.
Putem despacheta mai întâi?
Vreţi să despachetaţi? Înainte de tur?
Ăsta e biroul lui Missy. Aici are întâlnirile.
- E terapeută? - Psihiatru, da.
Se pare că oamenii sunt la fel de nebuni ca şi la oraş.
Ăsta e Jeremy, fratele lui Rose.
Am auzit poveşti.
A studiat medicina. Vrea să fie ca mine.
- Îl vei cunoaşte. - Bine, marfă.
Acestea provin din Bali.
Este destul de eclectic. Sunt un...
Sunt călător şi continui să aduc suveniruri.
E un privilegiu să cunoşti o altă cultură.
Uite aici. Tatăl meu pretinde că este faimos.
A fost învins de Jesse Owens în calificări pentru Jocurile Olimpice, Berlin 1936.
- Acestea erau jocurile unde... - Owens a câştigat în faţa lui Hitler.
Da, ce moment. Hitler stătea acolo cu prostiile sale ariene.
Şi apoi vine un negru să arate lumii că el nu are dreptate. De necrezut.
- Îmi pare rău pentru tatăl tău. - Da. Aproape a trecut peste.
Acesta e subsolul. A trebuit să-l închidem. E plin de mucegai negru.
Mama şi-a iubit bucătăria, aşa că am păstrat o parte din ea aici.
Georgina, el e Chris, iubitul lui Rose.
- Bună. - Bună.
Şi acum...
piesa de rezistenţă.
Terenul de joacă.
Îmi place. Cea mai apropiată casă e peste lac.
Intimitate totală.
- Ştiu ce crezi. - Ce?
Haide, înţeleg.
Familie albă, slujitori negri. E un adevărat clişeu.
- Nu am spus asta. - Nu era necesar, crede-mă.
I-am luat pe Georgina şi pe Walter să-mi ajute părinţii.
Când ei au murit, nu i-am putut lăsa să plece.
Dar urăsc cum arată.
Da, ştiu ce vrei să spui.
L-aş fi votat a treia oară pe Obama dacă aş fi putut.
Cel mai bun preşedinte al vieţii mele. Fără îndoială.
- Sunt de acord cu asta. - Da.
Şi ce fac părinţii tăi, Chris?
Tatăl meu, nu ştiu cu adevărat. Mama mea a murit când aveam 11 ani.
- Îmi pare rău. Cum a murit? - Accident de maşină.
Este oribil.
- Îmi pare rău să aud asta. - Ai fost atât de tânăr.
De fapt nu-mi amintesc mult din acel moment, aşa că...
E ok. Nu trebuie să vorbim.
Fumezi, Chris?
Încerc să mă las.
Tată, de asta nu aduc pe nimeni acasă.
- E în regulă, nu judecăm. - Dar e un obicei urât.
- Missy te poate ajuta. - Cum?
Hipnoză. A dezvoltat o metodă care funcţionează excelent.
Unii oameni nu vor ca un ciudat să le umble în cap.
Ascultă, Chris, am crezut că era o prostie totală.
Am fumat timp de 15 ani şi mi-a plăcut.
Dar m-a hipnotizat odată şi vomit când văd o ţigară.
- Calmează-te, Dean. - Este un serviciu pe care îl oferim.
M-am prins. Mulţumesc oricum.
Fumător sau nu, suntem bucuroşi că sunteţi aici pentru adunare.
- Stai, e weekendul ăsta? - Da.
- Ce adunare? - Of Doamne.
E celebrarea bunicilor lui Rose.
Tatăl meu dădea petrecere în fiecare an, aducea toţi prietenii împreună...
Badminton...
Stai, de ce nu mi-ai spus asta?
- E în fiecare an în aceeaşi zi, dragă. - Nu este adevărat.
- Ba da. - Da.
- Într-adevăr? - Da.
O ţinem după moartea lor ca să-i păstrăm aproape de noi.
Ei sunt încă cu noi.
Voiam doar un weekend liniştit.
- Îmi pare rău. - Georgina?
- Îmi pare foarte rău. Uite ce... - E în regulă.
De ce nu te odihneşti?
- Da. Cred că am să fac asta. - Bun.
- Dumnezeule. Trebuie să fie foarte... - Ce faceţi?
Bună Jeremy.
Bună dragule.
Nu mai răspunde nimeni la uşă?
Bună, Rosie.
- De ce ar trebui să mint? - Grozav.
Ţi-a spus despre colecţia de unghii de la picior?
- Ce? - Of Doamne.
Le muşca, le sugea şi le păstra într-o cutie de bijuterii.
- Nu ştiu despre ce vorbeşti. - Este foarte dezgustător.
- Te urăsc. - Uite una bună.
Voi descrie mai întâi condiţiile. A fost primul nostru an.
- Rose îl iubea pe Conner Garfield. - Nu.
- Conner Garfield. - Nu. Mamă?
Nu, Jeremy, opreşte-te.
- Nu. Vreau să aud. - Rose, unde-ţi sunt manierele?
- Vrea să audă poveştile. - Mulţumesc.
Deci Conner e în echipa mea de lacros. Băiat imens, de 2 metri, destul de prost.
- Aşa că am organizat o petrecere... - Ai organizat o petrecere.
Părinţii mei erau în Grecia sau cam aşa.
Am intrat în dulapul cu băuturi şi ne-am îmbătat cu toţii.
Spune-mi că nu e adevărat, Rose.
Am umplut sticlele cu apă... Mă laşi să termin?
- Spune. Sunt curioasă. - Bine, deci sunt sus...
cu cea mai tare fată din clasă, Jean Deely.
Îţi dai seama că eşti cel mai mare nenorocit din lume?
Conner începe să bată la uşa băii. Deschid...
Şi sângele îi curgea din gură şi striga: "Sora ta mi-a muşcat limba."
L-ai muşcat?
Să fiu sinceră, a fost primul meu sărut şi mi-a băgat limba în gură...
şi nu m-am aşteptat. A fost un reflex.
Un reflex de care am scăpat de atunci.
Da. E foarte atentă acum.
Aduc desertul. Şi, Dean, vorbeşti tu cu el?
- Chris, îţi place fotbalul sau baschetul? - Baschetul, mai ales...
Eşti fan MMA?
- Tipule. - Tipule, ce?
Ce?
Hei, Jeremy, lasă pe altul să vorbească.
Te vezi cu sora mea?
Se vede cu sora mea. Ai avut şansa ta.
Să nu ajung şi eu să-l cunosc?
Vrei să spui ca UFC?
- Da. - Foarte violentă pentru mine.
Te-ai bătut vreodată pe stradă când erai copil?
Am făcut judo după şcoală, clasa I. Ar fi trebuit să mă vezi.
Judo?
Pentru că prin construcţie şi machiaj genetic...
dacă ţi-ai fi lucrat corpul...
ai fi o fiară blestemată.
Tort de morcovi.
Ce am pierdut?
- Nimic. - Am vorbit despre sport.
- Nu? - Da.
Asta sună bine.
Deci, chestia cu jiu-jitsu...
e că puterea nu contează.
Are de-a face cu asta.
Este un joc de strategie, cum ar fi şahul.
E să fii cu două, trei, patru mutări înainte.
Mişto.
Ridică-te.
- Jeremy, fără karate la masă. - Nu sunt karate, mamă.
Am o regulă: nu mă bat cu beţivii.
- Vreau doar să... - Jeremy!
Nu voiam să-l rănesc.
Voia să te ia în strânsoare.
Care e problema lui? E prima dată când face asta.
Şi tatăl meu la fel. Se ia de soţul meu.
Soţul meu. N-a auzit şi nu mi-a zis niciodată...
Şi acum îmi spune mereu.
Şi mama a fost atât de nepoliticoasă faţă de Georgina.
Cu ce sunt diferiţi faţă de agentul ăla?
Asta e şocant.
Mai vrei să zici ceva?
Ţi-am zis eu.
Nu am vrut s-o spun.
Nu-mi place să mă înşel.
- Am observat. - Dar îmi pare rău.
- Aşteaptă. Vino aici. - Îmi pare rău. Asta e de rahat.
Ce? De ce spui asta?
Pentru că te-am adus aici şi sunt legată de ei.
Nu, este bine.
- De ce eşti aşa tăcut? - Sincer, nu este nimic.
Îmi placi cu toate chestiile tale rasiale.
E un curent rasial?
- Aşa simt eu. - Da.
- Ce? - Petrecerea.
- Cât de rău poate fi? - Sunt atât de albi.
- Atât de albi. - Va fi bine.
Cu machiajul meu genetic se întâmplă probleme. Sunt o fiară.
Îţi dai seama cât de periculos este fumatul?
Da.
Hai să stai cu mine.
Doar pentru o clipă.
Mulţumesc.
- Stai destul de confortabil? - E perfect. Mulţumesc.
Sigur.
Vrei să ştii cum funcţionează?
Pui un ceas de buzunar în faţa chipului cuiva?
- Te uiţi prea mult la televizor. - Mă uitam când eram mic.
Acum te simţi foarte somnoros.
Uneori folosim puncte focale
pentru a pune pe cineva într-o stare de sugestibilitate sporită.
- Sugestibilitate sporită? - Aşa este.
Fumezi în faţa fiicei mele?
- Voi renunţa, promit. - E copilul meu.
Eşti interesat?
Cum rămâne cu mama ta?
Ce vrei să spui?
- Stai, noi suntem... - Unde erai când a murit?
Nu vreau să mă gândesc la asta.
Acasă... mă uitam la televizor.
Auzeai televizorul?
Ce auzeai?
- Ploaia. - Ploaia. Ploua.
Auzeai ploaia?
O auzi? Găseşte-o.
Spune-mi când ai găsit-o.
Vino aici, Chris, uită-te la mine.
- Am găsit-o. - Unde era mama ta?
Ea...
Era în drum spre casă. Nu era acasă.
De la muncă?
Şi ce ai făcut?
Nimic.
Nimic?
Am stat acolo.
- Ai sunat pe cineva? - Nu.
De ce nu?
Nu ştiu, eu...
am crezut că dacă aş face-o, ar fi adevărat.
Eşti atât de speriat.
Crezi că a fost vina ta?
Cum te simţi acum?
Nu mă pot mişca.
- Nu te poţi mişca. - De ce nu mă pot mişca?
Eşti paralizat.
Ca în acea zi când nu ai făcut nimic. N-ai făcut nimic.
Acum...
Afundă-te în podea.
- Aşteaptă. - Afundă-te.
Acum eşti într-un loc afundat.
Ce mai faci?
Te fac să munceşti din greu aici?
Nimic din ce nu vreau să fac.
Nu ne-am cunoscut încă. Sunt Chris.
Ştiu cine eşti.
E frumoasă, nu?
Rose?
- Da, este. - Unicat.
O stăpână adevărată.
Aşa e.
- Îmi pare rău pentru noaptea trecută. - Ce?
Exerciţiul meu. N-am vrut să te sperii.
- Şi a funcţionat? - Ce?
Ai stat mult timp în biroul doamnei Armitage.
Cred că m-am îmbătat aseară. Nu-mi amintesc, deci...
Trebuie să mă întorc la muncă şi să-mi văd de treburile mele.
Cred că mama ta m-a hipnotizat aseară.
Ce? Când?
Am ieşit afară să iau aer curat, am întâlnit-o şi...
Abia dacă îmi amintesc ceva. Îmi vine să vomit când mă gândesc la ţigară.
Of Doamne.
Îmi pare rău. Nu pot să cred că ţi-a făcut asta.
- Şi am avut vise ciudate. - Ce ai visat?
Eram într-o gaură şi nu mă puteam mişca.
Sună groaznic. Îmi pare rău.
Ce s-a întâmplat cu Walter?
Ce vrei să spui?
- Tocmai am vorbit cu el. Părea ostil. - A spus ceva?
Nu e ceea ce spune, ci cum.
Poate că te place.
Poate e gelos sau ceva de genul ăsta. Eu...
- Glumeşti? - Nu.
Deci crezi că am o şansă cu el?
Crezi că e amuzant.
Voi vorbi despre asta cu tata.
- Nu vorbi cu el, e ok. - Nu, nu-i aşa.
Totul este în regulă. Nu contează. Uită ce s-a întâmplat.
Măiculiţă.
La naiba.
Începe. Eşti gata pentru asta?
- Da. - Eu nu.
Ce drăguţ.
- Doar râzi. - Să râd? Bine.
Zâmbeşte mereu. Aşa.
Uite, e familia Greene.
Gordon şi Emily, el e Chris.
Mă bucur să te cunosc, Chris.
De asemenea.
- Ce strângere. - Mulţumesc. Şi dv.
Ai jucat vreodată golf?
Odată, acum câţiva ani. Nu eram foarte bun.
- Gordon a jucat golf ani de zile. - Vorbeşti serios?
Nu pot să mai dau din şolduri acum. Dar îl cunosc pe Tiger.
- Asta e fantastic. - Super.
- Gordon îl iubeşte pe Tiger. - Cel mai bun văzut vreodată.
Să vedem în ce formă eşti.
- Ei sunt Nelson şi Lisa. - Ce mai faceţi?
Vai cât de arătos este.
Eşti arătos?
Nu e rău, aşa-i Nelson?
Este adevărat?
E mai bun?
Pielea tânără a fost preferată în ultimii o sută de ani.
Dar acum se schimbă. Negrul e la modă.
- Scuzaţi-mă. Voi face câteva fotografii. - Desigur.
Iată-l.
Mă bucur să văd un alt frate aici.
Bună. Da, desigur.
S-a întâmplat ceva?
Aici eşti. Fă ceva cu asta.
Bună. Eu sunt Filomena. Tu cine eşti?
Chris. Prietenul lui Rose.
Fantastic. Sunteţi un cuplu minunat.
- Mulţumesc. - Unde-mi sunt manierele? Logan King.
Chris mi-a spus că se simte mai confortabil în prezenţa mea.
Asta e drăguţ.
Logan, nu-mi place să te iau, dar Wincott a întrebat despre tine.
Mi-a plăcut să te cunosc, Chris.
La revedere.
Ce naiba?
Ignorantă.
- Cine? - Toată lumea.
Nu au idee prin ce trec oamenii.
- Jim Hudson. - Chris.
Ştiu cine eşti.
Sunt un admirator al tău. Eşti perspicace.
Aşteaptă. Jim Hudson? Galeriile Hudson?
E ironic să fiu un dealer de artă orb.
Cum o faci?
Asistentul meu îmi descrie arta foarte detaliat.
Te pricepi.
Imaginile pe care le prinzi sunt atât de brutale, atât de melancolice.
Lucruri puternice. Cred.
Mulţumesc.
Şi eu am făcut fotografii. Mai mult în sălbăticie.
Am trimis de 14 ori la "Nat Geo" înainte să-mi dau seama că nu sunt destul de bun.
Am început să vând şi apoi mi-am pierdut vederea.
Ştiu. Viaţa poate fi o glumă proastă.
Într-o zi lucrezi în camera întunecată, a doua zi te vei trezi în întuneric.
Boală genetică.
- Viaţa nu este corectă, omule. - Ai dreptate. Viaţa nu e corectă.
Vino aici.
- Ce naiba? M-ai lăsat acolo singură? - Uită-te la asta.
- Mi-a scos telefonul din priză. - Cine?
Georgina. Am venit să vorbesc cu Rod şi acum bateria este goală.
- Şi de ce ar fi făcut-o? - Poate că nu-i place...
că sunt prietenul tău.
Într-adevăr?
E o chestie.
Eşti aşa de sexy încât oamenii îţi scot telefonul din priză?
- Nu mai contează. - Stai. Nu...
- Nu face aia. Nu... - Îmi pare rău. Este ok.
Acum te afişează?
Este ciudat, omule. Şi oamenii de aici la fel.
N-au văzut niciodată un negru care să nu lucreze pentru ei.
Ciudat, nu?
- Nici nu vreau să-ţi zic. - Ce?
- Am fost hipnotizat aseară. - Negrule, pleacă în puii mei de-aici.
Nu. Pentru a renunţa la fumat. Mama lui Rose e psihiatru, deci...
Frate, nu-mi pasă nici dacă e Iyanla Vanzant.
Nu-mi poate face viaţa mai bună. Mie nu-mi intră în cap.
M-a prins cu garda jos, dar e bine pentru că...
- Sunt vindecat. A mers. - De ce nu ţi-e frică?
Te puteau face să faci orice. Să latri ca un câine...
Să zbori ca un porumbel şi atunci ai fi arătat ridicol. Sau...
Nu ştiu dacă ştii. Albii adoră să aibă sclavi sexuali.
Sunt sigur că nu sunt o familie ciudată care face sex.
Jeffrey Dahmer mânca rahatul negrilor. Dar asta după ce le-o trăgea în cur.
Crezi că au prevăzut asta? Nu.
Au mers acolo gândindu-se că sug măciuca sau se joacă cu boaşele.
Nu s-au mai jucat cu nimic, că nu mai aveau cap ataşat.
Au supt totuşi măciuca, dar fără cap. A fost ciudat.
Ăsta a fost Jeffrey Dahmer.
Mulţumesc pentru acea imagine.
Nu inventez. Am văzut-o pe A&E. E reală.
Şi oamenii negri aici. Se pare că au pierdut mişcarea.
Pentru că probabil sunt hipnotizaţi.
Eu doar conectez punctele. Încep de la ceea ce îmi spui.
Cred că mama ei aduce pe toată lumea într-o transă şi apoi le zăpăceşte mintea.
Mulţumesc, Rod. Pa.
- Bună. - Bună.
Îţi datorez scuze.
A fost nepoliticos să-ţi ating lucrurile fără să întreb.
Nu, e în regulă. Am fost doar confuz.
Te pot asigura că nu a fost intenţionat.
Lasă-mă să-ţi explic.
Ţi-am ridicat mobilul pentru a curăţa dulapul...
şi s-a deconectat accidental.
Aşa că l-am lăsat aşa.
Ce proastă am fost.
Este ok. Nu încercam să te torn.
- Să mă torni? - Să te spun.
Să mă spui?
Da.
Nu te îngrijora pentru asta.
Pot să te asigur...
Eu nu răspund în faţa nimănui.
Aşa e.
Şi eu mă enervez când sunt mulţi albi prin preajmă.
Nu, nu, nu, nu...
Ce figură eşti.
Nu e experienţa mea. Nicidecum.
Familia Armitage se poartă bine cu noi.
Ne tratează ca făcând parte din familie.
Târfa asta e nebună.
Aşteaptă o secundă. Chris, vreau să-ţi prezint nişte prieteni.
Ei sunt David şi Marcia Wincott, Ronald şi Celia Jeffries...
Hiroki Tanaka şi Jessika şi Fredrich Walden.
Prea multe nume de amintit, dar vă salut.
Crezi că afro-americanul...
e avantajat sau dezavantajat în lumea modernă?
E o întrebare dură.
Da, nu ştiu.
Hei! Frăţie!
M-a întrebat despre afro-americani. Poate poţi răspunde tu.
Experienţa afro-americană pentru mine în cea mai mare parte a fost foarte bună.
Deşi este dificil să intru în detaliu...
pentru că n-am ieşit din casă de mult timp.
Am devenit prieteni la domiciliu.
Nu mă interesează nici când mergi în oraş.
Muncile casnice au devenit sanctuarul meu.
Fugi!
Îmi pare rău, omule.
Fugi!
- Calmează-te! - Fugi!
Calmează-te!
Convulsiile creează anxietate, ceea ce poate duce la agresiune.
- Dar ataca aleatoriu oamenii? - Nu a fost aleatoriu.
A fost bliţul tău, asta l-a stârnit.
- Ce mai face? - Mult mai bine.
Cred că...
ar trebui să-mi cer scuze.
Nu, suntem doar bucuroşi că eşti tu din nou.
Da, aşa e.
Şi îi mulţumesc lui Dumnezeu că m-ai liniştit.
Îmi dau seama că v-am speriat puţin. Mai ales pe tine, Chris.
Îmi pare rău.
N-am ştiut de treaba cu bliţul.
Desigur. Cum să fi ştiut?
Dar n-ar fi trebuit să bei.
Vă voi lăsa să sărbătoriţi restul serii fără ajutorul minţii mele minunate.
Întreaga încercare m-a epuizat.
De ce nu te odihneşti puţin?
Mi-a plăcut să te cunosc, Chris.
Ceva pentru a îmbunătăţi starea de spirit?
Da. Să începem din nou petrecerea.
Ce ziceţi de artificii şi bingo?
- Mergem la plimbare. - Eşti sigură?
Continuăm?
Vărul meu are epilepsie. Asta n-a fost o criză.
Tatăl meu este neurochirurg şi în opinia lui a fost o criză.
- Am încredere în el... - N-a fost o criză.
Atunci ce-a fost?
De cât timp îl cunoşti?
Azi l-am cunoscut. De ce?
Va suna nebuneşte, dar...
Când m-a atacat...
Am simţit că-l cunoşteam.
- L-ai cunoscut pe Logan înainte? - Nu, nu pe Logan, ci pe cel ce m-a atacat.
Cred că mama ta a intrat în capul meu.
A intrat în capul meu.
- Da, şi am crezut că a funcţionat. - Nu, nu a funcţionat.
A intrat în capul meu şi acum mă gândesc la lucruri ciudate.
Precum ce?
Trebuie să plec de aici.
Vrei să pleci.
Fără mine.
Cum vrei tu.
Ţi-am spus despre acea noapte când a murit mama mea.
Când n-am sunat la 911 şi nu m-am dus s-o caut.
O oră a trecut, apoi două... trei...
Şi am stat acolo.
Mă uitam la televizor.
- Nu puteai face nimic. - Mai târziu am aflat că...
a supravieţuit primei lovituri.
A stat acolo sângerând de-a lungul drumului, rece şi singură.
Aşa a murit dimineaţa devreme, rece şi singură.
Şi eu mă uitam la televizor.
- Erai doar un puşti. - A fost timp.
A fost timp.
A fost o vreme când o căuta cineva. A fost timp, dar nimeni nu se uita.
Tu eşti tot ce am. Nu plec fără tine. Nu te voi dezamăgi.
- Nu? - Nu, eu nu.
Doamne, m-ai speriat.
Hai acasă.
Ce?
Hai acasă. Pentru că asta e naşpa.
Asta e de rahat. Hai acasă. Voi inventa ceva.
Te iubesc.
Şi eu te iubesc.
- Noapte bună. - Haide, iubire.
La revedere, Chris. Mă bucur că te-am cunoscut.
Idiotule.
- Ăsta e Dre. - Dre?
Andre Hayworth.
- A făcut-o cu Veronica. - Veronica?
Sora Teresei ce lucra la cinematograf.
Da, ăsta e el. Dar aşteaptă.
E atât de nebunesc.
- El e diferit. - Nu mai spune.
- De ce se îmbracă aşa? - Nu-i asta. E vorba de tot.
A venit la petrecere cu o femeie albă mai bătrână cu 30 de ani decât el.
Sclav sexual.
Chris, pleacă de acolo. Eşti într-o situaţie "Eyes Wide Shut".
Vei fi sclav... Alo?
Chris? S-a terminat bateria.
- Salut, frumosule. Eşti pregătit? - Rose, trebuie să plecăm acum.
E totul în ordine?
Îţi spun în maşină, dar trebuie să mergem acum.
Bine. Da. Mă duc să-mi iau bagajul.
- Eşti gata? - Da, îmi căutam camera.
E aici.
Ai cheile? Pun bagajele în portbagaj.
Sunt aici undeva. Trebuie să le găsesc.
Eşti în regulă?
Stai o clipă.
Nu găseşti cheile?
- Nu pot să le găsesc. - Hai că le găsim pe drum.
- Chris... - Ia cheile.
- Unde te duci? Petrecerea abia începe. - Duc bagajele la maşină, omule.
- Vrea cineva ceai? - Nu, mulţumesc. Plecăm.
Într-adevăr? De ce? E ceva în neregulă?
Câinele lui e foarte bolnav, trebuie să meargă la veterinar.
- Îmi pare rău. - Cât de groaznic.
- Rose, cheile. - Le caut.
Rose.
Care este scopul tău, Chris?
Ce?
În viaţă. Care este scopul tău?
În prezent, găsirea acelor chei. Da?
Focul.
Este o reflectare a mortalităţii noastre.
Suntem născuţi, respirăm şi apoi murim.
Rose.
Le caut.
Chiar şi soarele va muri într-o zi.
Dar suntem divini.
Suntem zei prinşi în coconi.
Rose?
Nu ştiu unde sunt.
Rose?
Rose!
Rose, dă-mi cheile. Rose, dă-mi...
Dă-mi cheile! Rose, acum! Cheile!
- Fii atent. - Ce naiba?
- N-am făcut nimic. - Ce naiba se întâmplă?
Unde sunt cheile, Rose?
Ştii că nu ţi le pot da.
Haide.
- Este rănit? - L-ai văzut prins?
Da. Jeremy, ia-l de picioare şi du-l jos. Dean, ajută-l.
Îl pot lua eu singur.
- Nu, l-ai stricat destul. - În regulă.
- Gata? - Ai grijă la capul lui.
Fii atent.
- Să nu-l scapi. - Nu.
- Pot să te ajut? - Bine, a fost vina mea.
Erai unul din preferaţii mei.
Ai auzit asta, Chris?
Unul din preferaţii ei.
Bună, sunt Chris. Nu sunt în telefon sau nu vreau să vorbesc cu tine. Pace.
Da. Şi eu.
Mintea e ceva groaznic de pierdut.
Milioane de americani simt efectele îmbătrânirii.
Fiecare mişcare afectează articulaţiile.
Ce s-a întâmplat cu Andre Hayworth? A dispărut în Evergreen Hallow.
Băga-mi-aş.
Există ceva mai frumos decât un răsărit de soare?
Sunt Roman Armitage şi dacă priveşti aici, probabil te întrebi ce se întâmplă.
Nu îţi face griji. Hai să facem o plimbare.
Sunteţi aleşi pentru beneficiile fizice de care v-aţi bucurat toată viaţa voastră.
Cu darurile dv naturale şi determinare, amândoi putem face parte din ceva mai mare.
Ceva perfect.
Procedura Coagula este un miracol creat de om.
Ordinul nostru o dezvoltă de mulţi ani...
Şi numai recent a fost perfecţionată...
Prin sângele şi carnea mea proprie.
Familia mea şi eu suntem onoraţi să ne oferim serviciile grupului nostru.
Nu îţi pierde puterea. Nu te împotrivi. Nu poţi opri inevitabilul.
Şi cine ştie?
Poate că într-o bună zi te vei bucura să fii un membru al familiei.
Iată...
Coagula.
Ce naiba?
- Bună, dle... - Williams. Rod Williams.
- TSA? - Da, doamnă.
Ştii că toate problemele TSA trebuie să treacă prin ofiţerul competent.
Da, doamnă, dar nu este o problemă TSA.
Nu îmi zice "doamnă". Că s-ar putea să ne înţelegem.
- Cum te pot ajuta, Rod Williams de la TSA? - Bine, uitaţi cum stă treaba.
Chris lipseşte de două zile.
- Fiul tău lipseşte? - Nu, prietenul meu. Are 26 de ani.
Numele lui este Chris Washington.
A plecat vineri cu prietena lui, Rose Armitage.
Ea este caucaziană.
- Bine, continuă. - Chris trebuia să revină duminică.
Şi eu am grijă de câinele lui, Sid.
- Acesta este Sid. - Drăguţ, nu?
Chris mi-a trimis asta din casa părinţilor prietenei lui.
Vezi? Acesta este Andre Hayworth.
Bine? Cineva pe care l-am cunoscut mai demult.
Se pare că lipseşte de şase luni.
- Nu pare să lipsească. - Asta pentru că l-am găsit.
Dar Chris spune că se comportă diferit.
- Cum adică diferit? - Este din Brooklyn. Nu se îmbracă aşa.
Nici eu nu mă îmbrac aşa, dar...
Este căsătorit cu o femeie albă, de două ori mai în vârstă.
Şi asta ar explica hainele. Bine.
Rod Williams, TSA.
Ştiu, dar încerc să explic asta.
Ce vă voi spune va suna nebunesc. Sunteţi gata?
- Spune-o. - Cred că ei răpesc negrii...
le spală creierul şi îi fac sclavi sexuali.
Îmi pare rău de exprimare.
Aşteaptă o secundă.
Apoi mi-a trimis o poză amuzantă. "Ăsta e Andre Hayworth."
Care a lipsit timp de şase luni.
Şi îmi fac treaba de agent TSA. Am acelaşi antrenament ca voi.
Uneori ştim mai multe decât voi pentru că avem de-a face cu terorişti.
Dar asta este o altă poveste. Aşa că fac cercetările mele...
Şi încep să adun piesele şi iată ce aflu.
Cred că ei răpesc negrii, le spală creierul şi îi fac sclavi sexuali...
Nu sclavi, sclavi sexuali.
Nu ştiu dacă hipnoza îi face sclavi...
Dar ştiu că au deja doi fraţi de-ai noştri şi ar fi putea fi mai mulţi.
Care este pasul următor?
Să nu zici niciodată că nu fac nimic pentru tine.
Fetele albe o fac de fiecare dată.
Magia nu este reală.
Nimic nu are sens.
Alo?
- Ce mai faci, Rose? Eu sunt, Rod. - Bună.
Unde este Chris?
- A plecat acum două zile. - A plecat?
Da. A devenit paranoic şi m-a părăsit.
Şi s-a urcat într-un taxi şi şi-a uitat telefonul.
- Nu l-ai văzut? - Nu, nu s-a întors acasă.
L-am sunat de multe ori. M-am dus şi la poliţie.
- Ce ai spus? - Tocmai am spus că lipseşte.
Bun. Tu...
Pot să te întreb ceva?
Cu ce companie de taxi a plecat?
Dumnezeule, eu...
Nu ştiu. Poate una locală, sau poate un Uber.
Stai, sunt atât de confuză.
Eşti confuză? Şi eu.
- Poţi aştepta o clipă? - Bine.
Târfă mincinoasă... Ştiu...
Merge TSA-ul. Această târfă minte.
Bine, te-am prins. Am de gând să te înregistrez.
Vorbeşti prea mult. Vei spune ceva.
Înregistrez.
Difuzor.
Revin de pe mut.
Deci, ultima oară când am vorbit cu Chris, a spus că mama ta l-a hipnotizat.
Rod, încetează.
- Ştiu de ce ai sunat. - De ce?
E destul de evident, nu-i aşa?
Ce?
Că există ceva între noi.
Nu, despre ce vorbeşti? Te-am sunat să te întreb de Chris.
Nu, Rod, de fiecare dată când am ieşit, îmi amintesc că mă priveai.
Ce? Nu, Chris e cel mai bun prieten al meu.
- Ce naiba i-ai făcut. - Ştiu că vrei să mi-o tragi, Rod.
Nu vreau asta. De ce spui prostiile astea? Ce...
Târfă. Nu vreau să ţi-o trag. Pa.
Doamne... e o nenorocită... e genială.
Aşteaptă...
Bună, Chris. Ce mai faci, prietene?
Poţi răspunde, în cameră există un interfon.
- Unde este Rose? - Şiretule.
Eşti unul dintre cei norocoşi, crede-mă.
Metoda dificilă a lui Jeremy pare mult mai puţin plăcută.
Eu îţi răspund la întrebările la care nu ai răspuns până acum.
Se pare că înţelegerea noastră comună a procesului...
are un efect pozitiv asupra succesului procedurii.
Nu îţi pasă. Lasă-mă să-ţi explic ce este.
Prima fază a fost hipnoza. Te amorţeşte.
Faza a doua este asta. Pregătirea mentală. Este de fapt o chestie psihologică.
- Înainte de operaţie? - Pentru etapa a treia.
Transplantul.
Ei bine, parţial, de fapt.
Creierul tău trebuie să rămână legat de sistemul tău nervos...
Pentru a păstra intacte conexiunile complicate.
Deci nu mori. Cel puţin nu complet.
O mică bucată din tine va fi undeva înăuntru. Conştiinţă limitată.
Vei putea vedea şi auzi...
Ce face corpul tău, dar vei fi doar un pasager.
- O audienţă. Vei trăi... - Într-un loc afundat.
Acum eşti într-un loc afundat.
Da. Aşa îl numeşte ea.
Voi controla funcţia de mişcare, aşa că voi fi...
Eu.
O să fii eu.
Bun.
Înveţi repede. E bine pentru tine.
De ce noi?
De ce oamenii negri?
Cine ştie?
Oamenii doresc schimbare. Unii oameni vor să fie mai puternici mai repede.
Se poartă negrul.
Pe mine nu mă interesează ce culoare ai.
Nu, ceea ce vreau este mai profund.
Vreau ochii tăi, omule.
Vreau acele lucruri la care te uiţi.
E o nebunie.
Bine, am terminat.
Idiotule.
Tu...
Haide.
Unu Mississippi, doi Mississippi...
Trei Mississippi, patru Mississippi...
- 911. Care este urgenţa dv? - Sunt în casa Armitage. Sunt Chris.
Îmi pare rău, domnule, puteţi repeta asta?
Sunt în casa Armitage...
Nu, nu fă asta. Doar pleacă.
Bunico.
Mi-ai distrus casa.
Pune mâna pe el, bunicule.
Lua-te-ar naiba!
Lasă-mă pe mine să o fac.
Îmi pare foarte rău.
Eu sunt.
Te iubesc.
Ajutor.
Ajută-mă.
Ţi-am spus să nu te duci în casa aia.
Vreau să spun...
Cum m-ai găsit?
Sunt de le TSA în puii mei.
Noi aranjăm lucrurile.
Asta facem noi.
Luând în considerare această situaţie...
chiar că le-am aranjat.
FUGI!
Traducerea şi adaptarea: Snake_Eyes
Sprijină-ne şi să devină membru VIP pentru a elimina toate anunţurile www.OpenSubtitles.org