Subtitrarea: Ang3l/Avocatul31-Subtitrari-noi team
www.subtitrari-noi.ro
Alo? Este cineva acolo?
Bună, iubito. Ce faci?
Mai uşor. Despre cine vorbeşti?
Nu, nu ştiu! Draga mea, Nu am idee despre ce...
Un apartament?
Nu, nu! Bineînţeles că nu caut un apartament!
De ce aş căuta un apartament?
Aşteaptă o secundă. Ştiu despre ce este vorba.
Este trucul cel mai vechi din câte există. Te-a sunat un agent imobiliar? Da.
Da, agentul o sună pe soţie şi spune: "Am vorbit cu soţul tău.
Mă uit la..."
Cartea mea? Cartea mea de vizită? Nu ştiu.
Asta nu ştiu. Nu ştiu de ce are el cartea mea de vizită.
Bine, poate el sau ea, atunci.
Bine, s-a distrus surpriza.
Nu, nu, este în regulă.
Trebuia să fie pentru aniversarea noastră, dar eu...
Da, este doar o garsonieră mică în West Village,
dar o să-ţi placă.
Ascultă, nu a venit să mă ia maşina pentru chestia aia de la Waldorf.
Trebuie să plec. Ne vedem diseară, acasă, bine, iubito?
Şi eu te iubesc.
Este în regulă. Te pup.
Bine, atunci. Pa, pa.
Hei, dă-mi voie să te întreb ceva.
Eşti un adevărat agent imobiliar sau un idiot profesionist?
Chiar crezi că noi ar trebui să-l lăsăm pe administrator să facă asta.
Nu, am înţeles, am înţeles. Doar mută lucrurile.
Nu. Nu am spus că soţia mea trebuie să vadă apartamentul.
Am spus că Amber trebuie să vadă apartamentul. Amber.
Amber sună ca soţia unui om de vârsta mea, pentru tine?
- Ai grijă cu masa mea! - Da, ridic-o chiar acum.
Doar ţine cablul, da?
Bine. Mă ocup eu. Ce vrei să fac cu el?
Să nu stea în calea mea.
Ei bine, nu este exact un cuibuşor de nebunii
dacă nevasta mea e acolo să aleagă draperiile, nu?
Ai grijă, deschide fereastra, deschide fereastra.
- Bine? - Eşti pregătit?
Da, doar las-o în jos, în interior.
Nu, îţi spun chiar acum, gata cu vorba.
Pentru că mă gândesc.
Nu, mă gândesc! Eu nu... Ştii ceva? Renunţă.
Nu, renunţă. Renunţă la tot.
- Aşa, bine. - Vezi? Am făcut singuri.
Nu.
Sună-mă în weekend. Lasă-mi un mesaj pe robot
în care să spui că vânzătorul s-a răzgândit,
şi că toată treaba este...
- Dumnezeule! S-a anulat.
N-o să-ţi vină să crezi ce tocmai mi s-a întâmplat.
- Ai văzut asta? - Cineva să sune la 911!
- Dumnezeule, este mort? - Nu este fericit.
Văd prin tine Unde ai plecat?
Credeam că te cunosc Ce ştiam eu?
Nu arăţi diferit Dar te-ai schimbat
Nu se poate!
Văd mai departe de tine Nu eşti acelaşi
Nu acum.
Buzele tale se mişcă Nu aud nimic
Vocea ta mă calmează Dar nu înţeleg nimic
Nu sună altfel Deja am învăţat jocul
Văd mai departe de tine Nu eşti acelaşi
Spune-mi, spune-mi de ce Nu te purtai frumos cu mine
Dragostea are prostul obicei Să dispară într-o secundă
Te gândeşti la mine La fel ca întotdeauna
Erai mai presus de mine Dar azi, nu
Unica diferenţă Este că eşti acolo jos
Văd mai departe de tine Şi nu eşti pe nicăieri
Spune-mi, spune-mi de ce Nu te purtai frumos cu mine
Dragostea are prostul obicei Să dispară într-o secundă
Bine, poţi să scuipi.
Deci, oricum, prima scenă îţi tăie răsuflarea.
Trebuie să-ţi aminteşti. Eşti la teatru şi urmăreşti o piesă.
Băieţelul meu de cinci ani, Alex, a adorat-o.
Ar fi vrut ca tatăl lui să o vadă împreună cu noi.
Aşa e mai bine.
Oricum, cred că i-au plăcut foarte, foarte mult costumele...
Doctore Pincus? Bună.
O să am nevoie de aparatul cu raze x panoramice...
mâine dimineaţă.
dacă se potriveşte cu programările tale...
Bine. Nu am pacienţi mâine.
Serios? Ce bine.
Am înţeles că va fi o zi frumoasă.
Şi?
Am crezut că poate o să-ţi iei o zi liberă ca să mergi...
Am înţeles. Bine, scuze de deranj.
Ştii, am adus nişte prăjituri.
Eu şi d-na Prashar avem un copil, şi...
Da, este fetiţă şi...
o să mâncăm nişte prăjiturele şi am adus câteva poze, deci, dacă tu...
Este nemaipomenit.
Începeţi fără mine.
Bine, bine. În regulă, deci...
Ce bebeluş dulce. Este aşa frumos.
- Da, chiar este. - Cât de mult a durat travaliul?
- Zece ore. - Zece ore?
- Da. - Dumnezeule.
- Chiar a durat mult. - Nu, Nu chiar.
- Nu este cam mult? - Nu chiar.
- Pare atât de mult. - A meritat.
O să cumpăr o pisică, ştii?
Zece ore înseamnă mult ca să obţii ceva, ştii?
- Priveşte. - Aşa de drăgălaşă.
STOMATOLOGIE GENERALĂ ŞI COSMETICA DENTARĂ
Opriţi încălzirea globală?
Bună seara, d-le doctor.
Ştii ce? Lasă-mă pe mine să-l deschid.
Hei! Poţi să ţii puţin liftul? Te rog?
- Da. Îl ţin. - Mulţumesc.
ÎNCHIDEŢI UŞA
Mulţumesc.
- Îmi pare rău! - Aşteaptă, stai. Hei! Hei!
LAXATIV
Ce bine. Încă mai trebuie.
Haide, haide, haide,
Vine, vine, vine!
Dr. Michael este chemat, la pediatrie, vă rog.
- Au venit graficele? - Sunt acolo.
Apreciez.
- Silabiseşte. - P-I-N-C-U-S.
- Data naşterii? - De ce?
În ce zi te-ai născut?
Nu, am înţeles întrebarea. De ce trebuie să ştii?
Să lăsăm spaţiu liber. Greutate?
- Noaptea trecută sau în dimineaţa asta? - Alege tu.
82 de kilograme.
Câtă băutură alcoolică consumi într-o săptămână?
- De ce vrei să ştii? - Ei bine, ei vor să ştie.
Cu siguranţă "ei" vor să ştie o grămadă de lucruri,
dar eu nu vreau ca detalii intime despre mine
să fie puse la licitaţie.
N-o să pun nimic.
- Starea civilă? - Trecem mai departe.
- Profesia? - Irelevant.
- Alergii la mâncare? - N-o să mănânc aici.
- Eşti alergic la leucoplast? - Ce întrebare caraghioasă.
Nu mai răspund la nicio întrebare, serios.
- Fumezi? - Încetează.
- Porţi placă? - Doamnă, ascultă.
- Când ai mâncat pentru ultima oară? - O întrebare serioasă în sfârşit.
Ieri la prânz. Mulţumesc pentru întrebare.
Am mâncat un sandwich cu ton. Pâinea a fost udă, dar...
- Ai băut soluţie laxativă? - Da.
A funcţionat?
A fost ca în reclamă.
Aţi golit intestinele?
Am băut o grămadă de lichid pentru curăţare.
Ceea ce a urmat a fost ireversibil.
Domnule, tot ce vă întreb este dacă aţi...
Am ieşit afară. Bine? De mai multe ori.
A fost ca un atac terorist în întuneric şi haos,
fugă şi ţipetele, bine?
- Pentru mine e bine. - Bine.
Asta este o invadare a intimităţii mele.
Să vedeţi când veţi fi cărat în spate.
- Bună dimineaţa, doctore Pincus. - Bună.
Nu anticipăm nicio dificultate azi.
Vom termina foarte repede.
Am observat că ai cerut anestezie totală.
Nu este tipic pentru genul ăsta de procedură.
- Nu e necesar şi de obicei... - Îmi pare rău.
Nu vreau să fiu treaz când vor umbla pe unde vor umbla.
Şi chirurgul?
Eu sunt chirurgul.
- Serios? - Da.
- De ce eşti atât de bronzată? - Mulţumesc pentru observaţie.
Mi-am dat cu spray autobronzant în drum spre serviciu.
- Arată natural. - Da. Este mai bine aşa.
E hidratant şi nu dăunează ca şi razele ultra-violete, deci...
Da.
Are un miros ciudat. Nu ştiu exact a ce.
- Nu ştiu dacă... - Nu vreau să miros bronzul tău artificial!
- Ce... - Miroase a noroi...
dar a noroi de grădină. Noroi bun, nu a mizerie.
- O să te bronzezi mai mult? - Mi-ar plăcea să fiu mai bronzată. Da.
O să-mi iasă în evidenţă ochii din cauza lui.
Poţi să îţi albeşti dinţii, cum am făcut eu.
- Da, e mare diferenţă. - Foarte frumos.
Da, nu-mi place să am tăviţe în gură şi am dinţii mici.
Mori stricate ce sunteţi.
Putem vorbi despre intestinele mele? Nu ar fi o idee bună?
Se pare că Thiopentalul de sodiu îşi face efectul, nu?
- Îi face pe oameni să spună lucruri nebune. - Nu i-am dat încă.
- Acum o fac. - Câţi ani ai?
Ai venit în excursie?
Nu eşti o persoană foarte sociabilă, nu-i aşa, doctore Pincus?
Nu. Dacă ar fi să aleg între puţine persoane şi o mulţime de persoane...
aş alege pisica mea. Vânează pitici.
Îi urcă în copaci. Încă sunt în viaţă.
Le poţi vedea picioruşele.
Sună ca Norah Jones când cântă la pian.
Cred că abia aştepţi să ajungi acasă şi să îţi vezi pisica.
Ce pisică?
Ieri ai spus că ai o pisică.
Urăsc pisicile? Ce om şi-ar irosi afecţiunea pe o pisică?
Când eram mică am avut o pisică.
Tatăl meu, chiar înainte să moară, m-a dus la refugiu şi mi-a spus...
"Debra, uită-te la pisicile astea singure..."
Cred că a fost un om minunat.
Acum, ascultă.
Aseară era multă lume în camera mea.
Iniţial am crezut că visez, dar nu era aşa.
Cine erau?
- Nu ştiu nimic despre asta. - Sigur...
- Poftim. Perfect sănătos. - Bine, mulţumesc.
Să vă întoarceţi repede!
Este teribil să spui aşa într-un spital.
Un bun exemplu pentru muncitorii din domeniul sănătăţii.
Presupun că foloseşte la ceva fumatul.
- Reduce turma, înlătura prostii. - Cu mine vorbeşti?
Ziceam de ele, nu de tine.
Bine.
Am ales pe cineva care are nevoie de cămaşă de forţă. M-am înşelat.
Îi arăţi afecţiune şi vine după tine acasă. Incredibil.
Scuze!
Şi pe voi v-a văzut?
- El nu ne poate vedea. - Cine?
Tipul ăla?
Deschide ochii!
Hei!
Domnule!
Te rog, opreşte-te!
- Idiotule. Nu mai sta în stradă. - Aşteaptă!
- Am nevoie doar de două minute... - Ai grijă!
Din timpul tău!
Mă poţi vedea?
Şi nu eşti ca noi.
Taxiul ăsta aproape că te-a lovit.
Te-a claxonat şi a ţipat la tine!
Nu mă simt bine. De ce?
D-le poliţist, sunt o groază de nebuni.
Nu ştiu de ce sunt ei aici. Eu sunt dentist.
- Mă poţi vedea. - Ce bine.
Întoarce-te! Vreau să vorbesc cu tine!
Nu te speria! Sunt poliţist!
- Ne poate vedea? - Cine? Tipul ăla?
De când am plecat de la spital.
- Ce efecte secundare? - Halucinaţii
- Vizuale sau auditive? - Ambele.
Şi foarte intense, reale, ciudate. Asta nu este normal.
Adică... cum este normal? Ştii? În realitate.
Aş spune să nu ai halucinaţii.
S-a întâmplat ceva neobişnuit în timpul operaţiei?
- A fost... - Ce să fie?
- Scuze, dar a fost ceva... - Unde?
- De ce vorbeşti în timp ce eu...? - Nu aud...
- De ce mă întrerupi? - Nu, păi...
- S-a întâmplat ceva ciudat...? - Tu m-ai întrerupt un pic.
- Răspunde odată la... - Doar...
- S-a întâmplat ceva ciudat? - Unde?
Cum adică unde? Asta nu e un răspuns. Da sau nu?
S-a întâmplat ceva ciudat în timpul operaţiei?
- Da. - Ce?
- Nu. - Prima dată ai spus că da.
Nu. La final am spus nu. "Da, nu" înseamnă că nu.
S-a întâmplat ceva neobişnuit în timpul operaţiei?
- Şi dacă da... - Puteţi aştepta puţin...
Aşteaptă o secundă.
Da, sunt eu.
Poţi să laşi un pic ce faci şi să vii aici?
Este chestia despre care am vorbit.
Mi-ai spus să te sun dacă revine şi a revenit, aşa că...
Bine.
Ce a fost asta? Ce lucru? Ai spus că "lucrul a revenit".
Am o erupţie pe spate. Mi-a reapărut şi am sunat medicul.
Domnişoară!
- Da? - Eu!
- Ce mama... Ce? - Puteţi să...
- Poţi...? Da. - Să te urmez?
- La... - Da. În biroul meu.
- Şi atunci îmi vei spune. - Da.
Ce?
S-a întâmplat ceva ciudat? Ce?
Doamne! Scuze! Eu nu...
Avem o şedinţă în câteva minute, trebuie să facem asta repede.
S-a întâmplat ceva neobişnuit în timpul operaţiei mele? Ce face...
Poţi să defineşti "ciudat"?
Ceva ce nu este obişnuit, bizar, neaşteptat.
Nu, totul a ieşit bine.
- A fost bine. Normal. -Sigur.
Bine, stopul, poate...
- Dar după asta, aţi răspuns... - Stopul cui?
Doctore Pincus, este necesar să îţi spun că...
toate procedurile diferă un pic.
- Toată lumea e diferită. - Da.
Sunt variaţii subtile întâlnite chiar şi la cele mai uşoare intervenţii...
Şi care ar fi o variaţie subtilă în cazul meu?
- N-aş dori să folosesc jargonul. - Nu.
- Dar, ştiţi, tehnic vorbind... - Da?
Vorbind în termeni medicali...
Bine. Da.
- Tu ai murit. - Am murit?
- Da, un pic. - Cât timp?
- Şapte minute. - Un pic mai puţin.
Am fost mort 7 minute?
- Sau mai puţin. - Aproximativ şapte.
Cum am murit?
Vreau să ai în vedere că nu am recomandat anestezia totală.
Când se foloseşte anestezia totală există posibilitatea, chiar dacă e mică...
a unei anomalii biochimice.
Vreau să-l văd pe anestezist.
Nu mai lucrează aici.
Ai fi fericit să afli că aici la Saint Victor...
suntem foarte stricţi în privinţa politicii celor trei ratări.
Şi deja făcuse două greşeli?
Bine, să ne calmăm.
Nu trebuie să dramatizăm situaţia.
De ce se calmează el?
Toţi mor.
Da, dar în mod normal, la finalul vieţii şi doar o dată.
Toţi sunt diferiţi.
Şi nici n-aveai de gând să-mi spui.
- Ţi-am spus, chiar ţi-am spus. - Nu este adevărat.
Ţi-am spus aseară toate detaliile.
- Nu îmi aduc aminte. - Da. Noi...
Spune aici că ai făcut triluri...
înainte să îţi dai ochii peste cap.
Aveţi idee ce sumă cer când am să vă dau în judecată?
- Nicio sumă, mă tem. - E pregătit. Continuă.
Ai semnat o foaie prin care...
care scuteşti chirurgul, anestezistul,
spitalului şi asociaţilor Cooperativei Institutului de Sănătate...
de orice vina legată
de încetarea funcţiilor cardiace în urma anesteziei.
Eu nu am semnat aşa ceva.
- Asta este semnătura ta? - Când am semnat asta?
După ce ai trecut de proba de sensibilitate post-chirurgicală
obligatorie în statul New York.
Nu ştiam ce fac!
Ba da, pentru că ai semnat.
Ai pus o inimioară deasupra "i"-ului!
Erai mulţumit că eşti în viaţă!
În legătură cu halucinaţiile: Ce vezi?
Oameni.
Îmi acorzi o secundă?
Încă nu m-am obişnuit. Tu eşti tipul?
Nu. Eu nu sunt tipul. Este alt tip. Pleacă.
Am nevoie de o favoare.
Nu, nu. Încă este aici. Incredibil.
- Mulţumesc! - Ce bine, excelent. Mulţumesc!
Hei. Aşteaptă un minut. Aşteaptă, ce?
- Porneşte! - Nu, nu, nu.
- Încotro, amice? - Nu face asta!
Eşti un om ocupat. Lasă-mă să trec la subiect.
Femeia căreia i-ai luat taxiul, era soţia mea.
- Este perfect. - Văduva mea.
Şi are o problemă serioasă. Am nevoie să o rezolvi tu.
- Unde vrei să mergi, prietene? - Spune-i 54 cu Madison.
Nu vreau să merg la 54 cu Madison!
Vom exclude adresa asta.
Nu vreau martini Sapphire cu măsline!
Bine, asta restrânge aria.
Da, te cam faci de ruşine.
Nu poţi să vorbeşti cu mine când cineva stă acolo.
- Un Campari cu apă minerală. - Campari cu apă minerală.
Nu.
- O Pimm's Cup. - O Pimm's Cup.
Pimm's Cup? Pimm's?
Cere o băutură adevărată.
Scuze.
Îmi poţi da ce am cerut prima dată?
Sapphire martini cu măsline.
- Taci. - Trebuie să-ţi revii, nu?
Bine.
E-n regulă. Îţi trebuie puţin timp să te obişnuieşti. Înţeleg.
Eu nu am făcut nimic în 14 luni.
- Am trecut şi eu prin asta, crede-mă... - Eu am murit azi!
Ce vrei să spui?
- Am fost mort timp de şapte minute. - Da.
Şi când m-am întors, puteam...
Da, bine, uite, aşa stau lucrurile. New York este plin de fantome.
Vreau să spun, sunt peste tot...
Şi sunt zgomotoase, inoportune şi enervante...
ca atunci când erau în viaţă, şi frustrate.
Morţii au multe treburi lăsate neterminate,
de asta încă mai suntem aici.
Bineînţeles că nu putem să vorbim cu vii...
Dar ai ajuns tu. Poţi să-ţi imaginezi...
Ce emoţie.
De ce ai hainele astea? Erai majordom?
- Am să ignor asta, bine? - Ai putea.
Am murit îmbrăcat aşa. Cel puţin arăt bine.
- Sapphire martini cu măsline. - Mulţumesc.
- Bea-ţi băutură. - Asta vreau să fac.
- În regulă. - Doar taci din gură.
Plăcut din punct de vedere estetic.
Sunt încă mort? Sunt încă mort, nu?
Ăsta este Paradisul. Nu poate fi Raiul, nu ai mai fi tu aici.
Sunt pe masa de operaţie, mă vor trezi, şi...
Şi totul va fi un vis.
Nu te mai gândi la asta. Ai murit şi te-ai întors.
Bea ceva. Mai bea încă unul. Eu aş face-o dacă aş putea.
- Poţi să îţi iei BlackBerry-ul cu tine? - Cred că da.
Ai semnal?
- Nu încă, dar încerc în continuare. - Nu încă.
Mulţumesc lui Dumnezeu că am downloadat Tetris înainte să mor.
La naiba! Cum ai murit?
A fost o problemă cu anestezia...
M-am dus pentru o colonoscopie şi...
Nu mi-am făcut niciodată aşa ceva.
Nu cred că trebuie să îţi mai faci griji acum.
- Ce fel de anestezic au folosit? - Nu voiau să folosească deloc.
- Ce? - Da.
- Da? - Da.
- Şi cum rămâne cu... - Şi simţurile fundului tău?
Nu spune "simţurile fundului" Ştiu ce ai vrut să spui.
- Dacă o să petrecem timp împreună, eu... - Nu o să petrecem timp împreună!
Pot să-ţi pun o întrebare, tinere?
Este vorba despre fiica mea. Locuieşte în Far Rockaway.
- Nu vrea să vorbească cu sora ei... - Pleacă, Marjorie!
În regulă? Vorbesc cu el. Orice ai face, nu vorbi cu ei.
Nu este nimic rău să îi ceri ceva unui tânăr.
Şi cum rămâne cu faptul că eu l-am întâlnit prima oară?
Uite ce ai făcut. L-ai supărat! Nu, nu, tu, tu, tu.
Foarte bine. Ştiu că eşti acolo.
Să o luăm de la capăt. Haide.
Ai avut o zi proastă. Eşti încordat.
Faci yoga? Practici yoga?
Prietena mea are un studio. O să îţi arăt unde e.
Prietenă? Am crezut că ai spus că eşti căsătorit.
Am spus eu că sunt perfect?
- Haide, să luăm un taxi. E tare. - Tu nu exişti, în regulă?
Este efectul unei anestezii prost administrate.
O să mă duc acasă să dorm, şi când mă voi trezi de dimineaţă...
cu puţin noroc, tu nu o să mai fii.
Ar fi un ghinion pentru soţia mea
care are nevoie de puţin ajutor din partea ta.
- Dacă ai fi venit pentru mine... - Nu te mai ascult.
Nu vreau să joc murdar, dar dacă este nevoie, o să o fac.
- Te cheamă Pink-Ass ~Fund Roz~, nu? - Pincus.
Pincus? Pincus? Este o chestiune de viaţă şi moarte.
- Este soţia mea, da? Ea locuieşte... - Văduvă.
Ea locuieşte chiar aici, în clădirea asta, bine?
Se căsătoreşte în câteva luni
cu o jigodie de avocat, un om foarte rău.
Cineva trebuie să oprească asta.
Ţie ce-ţi pasă? Tu ai avut o aventură!
Nu ai fost niciodată căsătorit, aşa e? Ai nevoie de timp.
- Este în regulă. Pricep aluzia. - Nu este o aluzie.
- Bună seara, doctore Pincus. - Du-te naibii!
- Ce? - Este un moment nepotrivit?
Scrisoarea mea ajuns sub preş.
A pierdut ceva important şi eu ştiu unde este.
Nu vrea să poarte cască din cauza mea, dar asta e o prostie.
Îmi pare reu, doctore,
am dat din greşeala adresa ta de acasă, tuturor?
Dacă nu o ajuţi, ea nu va...
Trebuie să-ţi spun, nimeni nu a fost mai entuziasmat decât Tipul Dezbrăcat. El...
Lasă-mă în pace.
- Doctore Pincus? - Lasă-mă!
- Poftim? - Scuze. Nu contează.
- Sănătate. - Mulţumesc.
- Sănătate. - Ajunge.
Dacă o să strănut din nou, presupun... Mulţumesc. Doar...
Nu mă simt foarte bine. Nu este vorba de tine. Doar un pic.
În principal... nu poţi... dar tu participi...
Nu vezi, Pincus, este un motiv pentru care sunt aici şi asta e.
Mă refer la umflatul ăsta, care se foloseşte de Gwen
şi încearcă să pună mâna pe banii ei.
I-am lăsat o grămadă de bani, ştii.
- Capul meu. Mă doare. - Sunt ca îngerul ei păzitor.
Poţi să fii asistentul meu.
- Nu. - Ce?
Nu vrei să mă ajuţi să îmi câştig aripile?
Nu îmi pasă.
- Nu vrei măcar să o ajuţi pe Gwen? - Nimeni nu o poate ajuta.
Te-a ales pe tine, nu-i aşa?
Şi acum este cu un neruşinat, şi dacă nu o să meargă...
sunt convins că un alt individ de genul ăsta va apărea.
Se pare că asta îi place.
Acum lasă-mă în pace.
Trebuie să pun o plombă la 8 a.m.
Văd. Înţeleg. Am înţeles.
- Ce? Ce ai înţeles? - Te urăşti pe tine însuţi.
- Nu, pe tine te urăsc. - Te rog.
Frankie a petrecut ceva vreme pe canapea.
Ştii, dentiştii au rata cea mai mare de sinucidere,
dintre toate profesiile.
Dar asta îţi poate da o şansă...
- Ca să iei legătura cu altcineva... - Taci! Taci!
Bine, nu înţelegi? Nu îmi pasă! Îmi place ce fac.
Ştii de ce? Mi se potriveşte...
deoarece 90% din oamenii cu care intru în contact...
au un căluş în gură.
Nu mă interesează opţiunile lor politice...
nu mă interesează ce cred despre Spamalot.
Nu mă interesează vieţile lor. Îmi place liniştea.
Eşti un omuleţ trist.
- Şi tu eşti un cadavru bigam mincinos. - Nu, nu. Nu sunt bigam.
Sunt un soţ adulter. Este cu totul altceva.
Scuze, greşeala mea. Eşti o adevărată partidă.
Haide. Nu crezi că am să te găsesc într-un hotel?
Este o nebunie.
Vrei o viaţă liniştită? Să facem un pact.
O să vorbesc cu ei pentru tine ca să te lase în pace.
Mă pricep să îi conving pe oameni. Este ceea ce fac eu.
Asta făceai.
Uite, fă un lucru pentru mine...
nu o să mai vezi pe niciunul dintre noi vreodată, bine?
Problemă rezolvată.
Da, bine.
Mumia a fost examinată de către virusologi...
oncologi şi patologi...
în căutarea unor semne de ucidere...
dar cauza morţii lui Pepi al III lea la vârsta de 23 ani...
rămâne un mister.
Nu poate fi aşa de greu să rupi o relaţie.
Obişnuiam să o dau în bară tot timpul.
Poate am putea să angajăm o fată care să-l seducă şi să-l filmeze, ştii?
Femeia ăsta locuieşte în clădirea mea?
Sau îi trimitem o scrisoare anonimă de la cealaltă familie a lui.
- Nu am văzut-o niciodată. - Unul din acele lucruri?
- I-ai luat taxiul, ţii minte? - Nu am observat-o, atunci.
Nu ai observat-o? Deschide ochii, omule.
Eşti un creier în aldehidă?
Bine. Vreau să aud ce are de spus.
- Serios? - Da.
Şi felul în care mumia 1999.1.4 a fost conservată...
sugerează de asemenea că a fost îmbălsămată de către mumificatori regali...
spre deosebire de ceilalţi perverşi...
nu conservatori.
Ce ruşinos.
Presupun că cea mai simplă metodă de a rupe o relaţie...
ar fi să planteze o sămânţă de îndoială în mintea ei...
- Dă-i o altă opţiune. - Nu înţeleg.
- Prezintă-i o alternativă. - Da, da. M-am gândit la asta.
Te referi la angajarea unui bărbat frumos?
Nu angaja pe nimeni. Nu... Nu o face. Nu-i nevoie.
- Nu este nevoie de un model sau un pompier. - Cineva frumos, nu-i aşa?
Nu prea frumos. Nu cizelat. Doar abordabil. Ceva...
Pentru că mă gândeam la unul, dur şi necioplit
cu faţa rotundă şi cu ceva sensibilitate.
Păi, ar trebui să aibă o grămadă de bani.
Dacă este sensibil cu banii lui...
probabil că i-a investit bine şi asta ar fi atractiv.
- Ar putea să îi placă asta. - Da.
Dar ar trebui să fie înalt. Înălţimea este importantă.
Nu, nu, nu, nu. nu este. Nu, nu. Medie.
- Serios? - Da. Ceva mai scund.
Doamne, te referi la tine.
- Eu... Ia stai! - Las-o baltă.
Nu pleca supărat! Vino aici! Pink-Ass!
Aş vrea să insist asupra mormântului mumiei 1999.1.4. Aici.
- Îmi pare rău. - Nu contează.
Este în regulă. Foarte multe idei fabuloase la început sună ridicol.
Scuze că am menţionat.
Încă mă mai gândesc. Chiar ar putea funcţiona.
Doar trebuie să fii îndeajuns de şarmant...
ca să o faci să se îndoiască, înţelegi?
Va fi o provocare.
Aproape imposibil.
Dar aş fi acolo, ştii? Trăgând sforile.
Dirijându-te. Ştii, cred că pot să o fac.
- Chiar pot să fac asta. Pot să fac asta. - Las-o baltă.
Pot să o fac.
Las-o baltă.
Nu, nu, nu, nu eşti... Nu eşti căsătorit, nu-i aşa?
- Doamne, nu. - Nu? Ai prietenă?
Nu, între noi fie vorba, în prezent nu.
- Atunci te duci la târfe. - Nu, nu mă duc la târfe.
Am făcut şi tomografii...
în căutarea unor traume ortopedice care ar fi putut provoca o infecţie...
cum bine îţi aduci aminte, a fost şi cazul lui Tutankamon...
cum se prezintă în diapozitivul 43.
Nu, nu, ştii ce?
Este posibil ca ea să vină la tine.
Vreau să spun că îi plac bărbaţii atletici. Faci exerciţii?
- Da? - Da.
- De două ori pe săptămână. Fără greutăţi. - Bine. În regulă.
- Ai un păr frumos. - Sampon cu proteine.
- O să îi placă asta. - Da.
- Am grijă de scalp. - Da.
Tot ceea ce trebuie să facem, este să găsim metoda de vă întâlni, ştii?
Te prezinţi la ea acasă ca fiind omul de la cablu sau livrezi pizza, sau...
- Te uiţi la multe filme porno, nu? - Nu.
Eu interpretez rana asta ca un rezultat al hoţilor de morminte...
de a înlătura învelişul mumiei.
Îţi spun eu ce am de gând să fac...
Am să mă duc acolo, când ea va termina...
şi am să intru în vorbă cu ea.
- Ce? - Nu ştiu.
Doar mă gândesc, în halat, mai bine nu.
- Da. Vin direct de la muncă. - Bine.
- Sunt dentist. Asta port. - Da. Da.
- Aşa facem noi. - Bine.
Şi amintiţi-vă că deschiderea oficială este vineri pe 12.
Mulţumesc, mulţumesc foarte mult de prezenţă.
Ştii, este o poveste interesantă. Fiica mea a fost în Egipt.
- Serios? A fost? - Da.
Foarte bine.
Îţi datorez nişte scuze.
Pentru că mi-ai furat taxiul sau pentru că nu ai reţinut liftul?
- Nu îmi amintesc al doilea lucru. - Nu, nu. Ştiu.
Poate a fost atunci...
şi i-ai spus intendentului că cineva de la 9 găteşte...
mâncare etnică împuţită de la care te ustură ochii.
- Tu ai fost? - Era tacos.
Mi-au spus că orice reclamaţie va rămâne anonimă.
Ştii, poate a fost pentru cele 8-10 daţi când am spus...
"Bună", "Bună dimineaţa" sau orice şi nici nu m-ai privint măcar.
Sunt o persoană foarte rezervată.
Eşti un imbecil, asta eşti.
- Bertram Pincus, chirurg dentist. - Am citit.
- Mi-a plăcut prezentarea foarte mult. - Mulţumesc.
- Să nu te superi pe cei care au ieşit. - Nu i-am văzut.
Dar, mulţumesc pentru încurajare.
Ai fost câţiva, au fost câţiva. Dar ce ştiu ei?
- Cumplită igiena dentară. - Poftim?
Mumia ta 1999.1.4.
Nu folosea aţa dentară.
Umor de dentist.
Mai este ceva?
Pantofii. Pantofii tăi sunt confortabili.
Pa.
Ştiam că ai să te sperii.
Nu m-am speriat. Am prins-o într-un moment prost.
- Da, şi ai speriat-o. - Nu sunt sperietoare!
Nu te uita la el.
Lasă-mă... Nu, nu, nu. Lasă-mă să încep asta.
- Care naiba este problema ta? - Nu am nicio problemă.
- Ba da. Ba da, ba da. - Nu, nu.
Ai o mare problemă. O problemă mare cu femeile.
Nu, îmi retrag cuvintele. Ai o problemă cu oamenii.
- Sunt detestabili. - Continui cu astea?
Care este drama? Ţi-au frânt inima?
Face parte din trecut.
Tu nu ştii nimic despre trecutul meu.
Ştiu că trebuie să-l uiţi.
Nu te ajută cu nimic.
Ascultă, problema cu femeile este că ele...
Îmi merge bine cu femeile, mulţumesc.
Ca să scutesc din timp, am să accept nebunia asta...
şi am să spun "Da, te descurci cu femeile". Merge bine.
Dar nu e bine. Trebuie să muncim la asta.
Ei îi place masculinitatea.
Îi place să comanzi mâncare la restaurant. Şi nu face pe şeful!
Să nu îi spui să se calmeze, Pincus.
- Asta o va scoate din minţi. - Da.
Ştiu cum să vorbesc cu lumea.
Sigur că da da. Da, ai talent, nu? Da.
Trebuie să fii cu ea. Demonstrează-i că îţi pasă de ea.
Fii gelos, suspectează.
De ce ar trebui să fac asta?
Pentru că îţi scoate în evidenţă interesul.
Sunt cele mai proaste sfaturi pe care le-am primit în viaţă.
Şi ea este geloasă şi nu e deloc proastă.
Dacă crede că minţi, ridică o sprânceană şi înclină capul.
Eu îi spun "privire de pirat". Îţi pierzi controlul.
- Bună. - O să-l iau pe următorul.
Nu fi proastă. Intră.
Nu aş vrea să... Bine.
Pincus.
Nu. Nu spune nimic. Nu eşti pregătit.
Nu eşti pregătit. Taci din gură.
Şi schimba figura. Nu eşti... Nu face asta!
Mă gândeam la maxilarul tău descompus.
Vorbesc despre coroziune.
Am văzut asta pe diapozitiv.
Asta indică o pierdere a densităţii osoase
pe partea stângă de sus a gingiei.
Mumia.
Poate duce la apariţia bolii numită "Gingi".
Gingivitei?
Tot umor de stomatolog.
În cazul ăsta, despre os, dar în principal...
Verifică densitatea osoasă a mandibulei.
Dar nu e ceva obişnuit?
Nu şi dacă e pe o singură parte, idioato.
Cred că nu.
Cum de rezista doamnele farmecului tău?
Bine. Nu a fost un dezastru total.
Data viitoare, ascultă-mă.
Scuză-mă.
Crezi că ai putea veni într-o şi să-l examinez?
Lasă-mă să văd.
Azi nu pot. Mâine nici atât. Asta.
Nu pot să schimb asta, nici asta. Este obligatorie.
Iar asta e fixată bine.
Fixată, prinsă bine, legată.
Nu vreau să schimb asta. Dar nici asta nu pot să fac.
Sunt albinuţa hărnicuţa.
- Este în regulă. - Mi se pare mie, cred că, angajamentele...
sunt în abundenţă.
Pregateste-le, dă-le afară... Nici nu se pune problema să...
Pentru Dumnezeu!
- Haide. - Joi, ora 4:00 pare că este liber, deci...
- Excelent. - Bine. Ne vedem atunci.
În sfârşit!
Ai lăsat ziarul deschis la un anunţ despre celulare, sadicule!
- Scuze. - Las-o baltă.
Nu am dispoziţia necesară.
Pe unde umblii?
Am stat aicii aşezat toată ziua şi tu te duci pe te miri unde.
Întâlneşti oameni interesanţi. Ai o carieră.
Este o cămaşă nouă?
Este o cămaşă nouă şi are şi mâneci.
Ia te uită. Pinky şi-a cumpărat o cămaşă nouă.
Bună.
Este iahtul meu, da.
Ţi se rupe inima, nu?
Trebuia să-l fi văzut cum arăta când l-am întâlnit.
Pielea înnegrită, fracturi multiple...
buzele în totalitate retrase.
5.000 de ani de reflux acid îţi poate face aşa ceva.
Dar pe dinăuntru, prezervarea era făcută exact ca în timpul Noului Regat,
şi cel mai mult contează cum e la interior.
Mai întâi, i-au aspirat creierul prin nas.
Apoi au făcut o incizie în partea laterală a abdomenului,
pentru a scoate stomacul ficatul, intestinele...
Ce frumuseţe.
Pentru a le conserva separat în borcane.
Dar cel mai emoţionant este cum s-au descurcat cu organul lui.
- Organul lui? - Da, penisul lui.
Îl am aici. Vrei să îl vezi?
Te rog.
Nu este nimic neobişnuit cu falusul în sine.
- Sigur. - E vorba de modul de depozitare.
În mod normal penisul şi inima se păstrează împreună...
şi se mumifică împreună cu corpul.
Dar în cazul lui Pepi...
i l-au luat şi l-au păstrat în borcanul ăsta cu inscripţii aurii.
Doamne. Înţeleg de ce era rege.
- Eşti bine? - Da.
Ar trebui să mă obişnuiesc să mă uit în jos şi să văd un penis bătrân şi ofilit.
Vai de mine. Văd că a murit fericit.
Ajunge. A fost suficient.
Sigur avea mâini enorme.
- Nu, nu. - Ba da.
Astea sunt coroziunile de care vorbeai?
Da. Aici şi aici, uite. Este foarte accentuată aici.
Am presupus că a fost o descompunere a cadavrului.
Nu fi naivă.
Ăsta este efectul unui abces netratat...
Un mediu propice pentru o infecţie bacterială.
Ar putut să îl omoare?
Da, un abces în stare avansată afectează sistemul.
Imediat ce ajunge la coloană...
în câteva momente ai bănuţi pe ochi.
În gură. O monedă în gură.
Era o tradiţie grecească...
pentru a-l plăti pe luntraşul râului Styx.
Vreau să spun că e o descoperire uimitoare,
şi chiar la timp pentru inaugurarea de joi.
- Vrei să vii? - Poftim?
- O inaugurare cu multă lume? - Da.
- Nu. - Nu îţi place aglomeraţia?
Nu este vorba de aglomeraţie, este vorba de indivizi.
Dacă te răzgândeşti, anunţă-mă.
Acum mi se pare evident. Cum de nu am sunat înainte la un dentist?
Toată lumea amână să meargă la dentist.
Atunci eşti un dentist amuzant.
Vrei să-l atingi?
- Astăzi e ziua mea norocoasă. - Da.
- Nu, nu. Serios, atinge-l. - Mai mult, da.
- Nu, aşa... - Acolo jos.
- Nu este incredibil? - Minunat.
Nu va încânta mirosul ăsta?
Nu este putregai. Este răşină de pin...
importată din Africa.
Este bună, dar după un timp mirosul dulce...
Îţi dă senzaţie de vomă.
Ca atunci când îţi vizitezi bunica.
Ceva dulce fără zahăr?
Bine.
Are zaharină.
Surprinzător de delicioasă.
- Stai de mult timp în clădirea asta? - Patru ani şi o lună.
Bineînţeles, m-am născut şi m-au crescut în Anglia.
- De ce te-ai mutat? - Londra era prea mult pentru mine.
Foarte populată, nu aveai intimitate. Prea multă lume.
Aşa că ai ales Manhattan?
Dintr-un motiv ceva mai complicat. Este greu de explicat.
- Cum o chema pe ea? - Sarah.
- Soţia? - Nu.
- Iubita? - Da.
Sunteţi încă împreună?
Probabil. Nu am mai vorbit cu ea de mulţi ani.
În realitate, a murit. A fost foarte trist.
Avea o boală rară. Autocanibalism.
S-a mâncat singură.
Am inventat asta. Glumeam.
- Dar nu este amuzant. - Este mai amuzant decât realitatea.
- Şi adevărul în legătură cu Sarah este...? - Foarte plictisitor şi comun.
De când eşti tu aici?
Mă aştepţi o secundă?
Asta este o prostie. Mi s-a rupt inelul cheilor...
şi nu îmi găsesc niciodată cheile.
M-am mutat în oraş acum un an, după ce soţul meu a murit.
Ţi-ai pierdut soţul? Îmi pare rău.
Mulţumesc.
Vreau să te întreb ceva. Spune-mi dacă este impropiu.
Bine.
Bun.
Dintele ăsta.
Mă doare când beau ceva rece. Vreau să spun că...
- Să fac o programare? - Nu, doar încălzeşte băuturile.
Lasă-mă să văd. Dă capul pe spate. Deschide gura.
Vrei să spuni "ah"?
Hei, dentistule!
Vreau să omori un tip pentru mine.
- Îţi poţi da seama ce este? - Este o problemă la molar.
Vezi tu, dentistule, când trăiam
am acceptat plata pentru o treabă pe care nu am putut să o fac.
Problemă la un molar? Adică, este grav?
- Ar trebui să vii la cabinet. - Ar trebui?
- Trebuie să o termini tu pentru mine. - Da.
Este o armă lipită sub scaunul Cadillac-ului mamei mele.
Trebuie să îi tragi două gloanţe în cap. Lasă arma pe jos.
- Poate o să trec. - Bine.
- Ce nai...? - Acum este un moment bun?
Este totul în regulă?
- Da, doar că... - Pentru că arăţi un pic... Iisuse.
Nu... ai grijă.
Uite, chiar în apropierea urechii.
Doar că... te-am văzut vorbind cu Eddie şi m-am gândit, ştii...
Salut. Hei!
Bine. Încă unul.
- Hei, iubito. - Hei! Nu te-am văzut.
- Bună. - În viaţă.
De ce tipul ăsta avea mâinile în gura ta?
Îmi pare rău, doctore Pincus, el este Richard, logodnicul meu.
Richard, el este doctorul Pincus,
dentistul despre care ţi-am spus, din clădire.
Cred că are o idee genială despre cum a murit Pepi.
Serios? Asta este fantastic.
Ştii, şi mie îmi trebuie un dentist.
Ce-ar fi să luăm cina împreună mâine seară, doctore? La Gwen.
Pregătesc curry.
- Este foarte drăguţă. - Nu...
- Doctore? - Da, mi-ar plăcea.
- Grozav. - Locuiesc la 9F, chiar sub tine.
Mulţumesc.
- Sper că este comestibilă. - Cel mai bun Curry pe care l-am gustat.
- Nu îi mai face complimente! - Eşti amabil.
- Unde ai învăţat să găteşti? - Idiotule, îl faci să arate bine.
Am avut o prietenă care avea mult timp liber.
Richard este modest.
A muncit timp de trei ani pentru prostituatele fără locuinţă din Bengal.
Te mai ocupi cu prostituţia, sau...
Este neadecavat.
Ştii, doctore,
mărturisesc că am mai avut un motiv pentru care te-am invitat aici în seara asta.
Ca dentist,
ai putea face mult bine în ţările în dezvoltare.
Au cu disperare nevoie de asistenţă medicală modernă stomatologică.
"Asistenţa modernă stomatologică". Îl crezi pe tipul ăsta?
Voinţă politică există, există şi bani.
Ce interpretare. Ce încrezut!
- Scuze. Ce a fost asta? - Noul meu căţeluş.
Asociaţiile Non-Guvernamentale ne sprijină. Cu nişte sume record.
- Vreau să-l pocneşti. - Dar avem nevoie...
- Haide! - De oameni în teren.
Loveşte-l în dinţii ăia încrezuţi!
Cum pot fi dinţii încrezuţi?
Este un lucru ciudat pentru un dentist care s-a delectat cu nişte Curry,
dar, ştii, trebuie să fie... Adică, ştiu răspunsul.
Ei bine, îţi spun eu, nu pot fi.
Ceea ce este în esenţă din substanţă osoasă şi smalţ
crescuţi din mandibule, sunt neînsufleţiţi,
şi ca urmare nu pot avea un cod moral.
Tot ceea ce pot face este să mestece şi să macine, iar asta este o acţiune pasivă.
În principal datorită faptului că muşchii obrazului fac asta, din...
Ce spuneai?
Spuneam... spuneam că avem nevoie...
Avem nevoie de oameni ca tine, care îşi pot împărtăşi experienţa lor
în locuri precum Peru, Cambodgia, şi Africa sub-Sahariană.
În general genul de locuri călduroase şi "lipicioase".
Adică, nu sunt o persoană căreia să îi placă locurile astea.
Cum este asistenţa stomatologica în, să spunem, nu ştiu, Palm Springs?
Acolo este vânt.
Ştii, cum arată dinţii în Saint-Tropez?
Adică, aş putea albii dinţii. Le place să zâmbească francezilor.
Să ridice din umeri şi să zâmbească.
Glumeşte, iubitule.
Îmi pare rău, trebuie să răspund.
Băiete, ar fi bun într-o excursie cu cortul, nu?
Mai vrei vin?
- Cu băţul de la cort înfipt în fund. - Te rog.
În regulă.
Ei bine, este neacceptabil.
- Taci... - Ce?
Ce? Te dau eu afară din joc?
Dacă fac asta, prefă-te că tuşeşti, iar eu am să...
Bine, asta a fost...
A fost o coincidenţă? Bine, bine! Am plecat.
Richard este avocat specializat în drepturile omului,
aşa că, ei bine, îşi ia slujba foarte în serios.
Ei bine, aşa şi trebuie cu drepturile omului.
Şi eu iau drepturile omului în serios.
Ştii, toţi sunt egali, culoarea pielii, credinţă sau împrejurări.
Suntem toţi la fel pe planeta asta.
- Cu excepţia chinezilor. - Ce?
Nu, aşa este. Ei sunt cei mai ciudaţi, dacă ar trebui să alegi.
Nu, nu am ceva cu ei.
Spun doar că, ştii, nu e vorba de feţele lor.
Adică... Nu, nu. Dar îşi pun numele...
- De Kwok... - Opreşte-te. Ai să...
Asta este alegerea lor, nu sunt obligaţi să numească un copil Kwok.
Iar ei... Nu. Unii se numesc Pong...
- Opreşte-te, te rog opreşte-te. - Şi sunt un milion de Wangs.
Poţi să... Poţi să ai un copil,
şi poţi folosi toate numele astea pe micuţ...
Poţi numi un copil Kwok Pong Wang.
Ming Wa Men şi Ho Lee Park au fost arestaţi în Shaolin.
Trebuie să mă duc la birou.
Ei bine, vor fi acuzaţi în 30 de minute...
- Şi guvernul va permite... - Nu din nou.
Numai avocaţilor lor să se prezinte...
- Îmi pare rău. - Îmi este teamă că trebuie să plec.
Doctore, a fost o...
Da, deci rămâneţi, distraţi-vă şi terminaţi de mâncat.
Dumnezeule, săracul Leonard. Te deranjează dacă îl conduc?
- Nu, deloc. - În regulă, mă întorc imediat.
Când ţi-ai luat calul?
Acum două luni.
L-am găsit într-un adăpost în Long Island.
Vroiau să-l omoare.
Apoi şi-au pierdut curajul, nu?
Mirosul? Da, ştiu.
Stările sufleteşti îi dau aceste iritaţii de piele.
Eşti în regulă?
Am un reflex faringeal foarte sensibil.
Dumnezeule. Iar amestecul dintre asta şi asta...
- Eşti în regulă? Vrei să... - Îmi pare rău.
Ştii ceva? Cred că trebuie să iasă afară.
Vrei să îl plimbăm acum, sau să terminăm şi...
Acum este bine, da. Să respir nişte aer cu ceva oxigen în el.
Leonard, bravo băiete!
Asta este foarte sănătos!
Bravo băiete! Eşti un căţel bun!
Eşti un căţel bun!
Vrei să terminăm cina?
Nu cred că sunt pregătit încă pentru mâncare solidă.
- Aş bea ceva, totuşi. - Sigur.
Este... "Bemelmans" este chiar după colţ.
Nu, ai fost vreodată la noul...
Ştiu, da. Nu, îmi place Sting
pentru că poţi să-ţi dai seama că este educat, după versuri.
- "Pimm's Cup" pentru doamnă. - Mulţumesc.
Şi un martini Sapphire cu măsline.
Mulţumesc.
Ştii, asta era băutura preferată a lui Frank.
Da, am uitat. Scuze.
Ai uitat?
Ce ai uitat?
Să uit? Da.
Ţi-ai pierdut soţul recent,
şi ar fi fost politicos în situaţia asta
să verific care era băutura preferată a decedatului
ca să nu provoc amintiri neplăcute.
De ce ai presupune că sunt neplăcute?
Dureroase. Nu necesar neplăcute.
Toate amintirile, deci şi cele legate de băutură.
Mie îmi place "Pimm's Cup".
Este exact genul de băutură de damă pentru care Frank m-ar fi tachinat.
Odată cât eram în Anguilla, am comandat un "Screaming Orgasm".
Iar apoi... Aşa că Frank s-a dus la chelner,
şi l-a apucat de reverul hainei şi i-a spus:
"Hei, numai eu îi dau..."
Pentru Dumnezeu!
Scuze. Doar evocam amintiri despre soţul meu mort.
Nu, nu, nu, nu era vorba de tine. Nu, nu.
Tocmai am văzut pe cineva pe care îl urăsc. Este...
Este drăguţ. Nu l-a uitat pe Frankie.
- Cineva pe care îl urăsc cu adevărat. - Ei bine, vrei să plecăm?
Nu, nu, nu. El ar trebui să plece.
Să facem... Spuneai că Frank avea nişte defecte.
- Aşa spuneam? - Da, şi asta este sănătos,
pentru că nu ar trebui să îţi placă morţii.
Ar trebui să îţi aminteşti defectele lor.
Ei bine, mi le amintesc.
Grozav, să facem o listă.
Ce naiba crezi că faci?
Asta este în scop terapeutic, de fapt. Poţi să ai încredere în mine. Sunt dentist.
- Haide, atunci. - Bine.
Defectele lui. Numărul unu.
Ei bine, Frank putea fi genul care controla totul.
Ei bine, asta mă făcea să am succes.
Dar probabil din cauza asta era atât de bun la ceea ce făcea, aşa că...
Nu, nu, nu îl scuza. Dacă era nesuferit, spune aşa.
Bine, era ocazional nesuferit.
Tot timpul, îmi imaginez.
- Nu, nu, nu, tu ai făcut-o să spună asta. - "Nesuferit".
Asta nu se pune, Pincus.
Hei, ce faci, Marjorie? Tragi cu urechea?
Taci! Lasă-i să vorbească. Ai putea învăţa câte ceva.
Avea un fetiş cu pantofii.
Asta este jenant, pentru că începe cu pantofii,
trece la mănuşi, pălărie şi ciorapi, până la...
Corect. "Pervers".
Şi era nepoliticos cu chelnerii. Urăsc asta.
- Şi eu. - Te deranjează?
Pentru că ei îşi fac doar slujba, nu-i aşa?
Ce personaj negativ.
Ce poţi spune despre trăsăturile lui fizice?
Pariez că îi plăcea fitness-ul,
pentru că era slab ca o mârţoagă, nu?
Nu, dar, ştii, tocmai începuse
să practice yoga la sfârşitul vieţii.
- Pun pariu că da. - Stătea mult timp la sala de gimnastică.
Da. Bine, lista asta prinde contur.
Deci acum avem: narcisist, pervers nesuferit
care era nepoliticos cu chelnerii.
Este o listă bună.
Nu trebuie să stau să ascult prostia asta.
Necinstit.
Da, cred că ajunge.
Nu ştiam că ştii.
Nu am aflat decât în ziua în care a murit. Îţi poţi imagina?
Nu am avut ocazia să-i spun: "Hei, du-te naibii",
ştii, "vreau să divorţez", ca o persoană normală.
Ei bine, îmi pare rău. Eu...
- Trebuie să te simţi... - Neterminat.
Ea călătorea mult cu serviciul, Sarah.
Călătoriile deveneau din ce în ce mai lungi.
Apoi dintr-o călătorie, nu s-a mai întors deloc.
S-a măritat în Portland.
Îmi pare rău.
Călătoriile pot face asta unei relaţii.
Da.
Tocmai am primit o ofertă uimitoare de a cartografia morminte
în Valea Regilor pentru şase luni.
Cred că o să refuz de data asta.
Din cauza lui Richard.
Da.
- Noapte bună. - Noapte bună.
Povestea ta, nu este plictisitoare şi obişnuită, apropo.
Adică, avem doar o viaţă, ştii?
Doar una. Nu poţi considera că viaţa altcuiva este mai importantă,
doar pentru că este mai dramatică.
Contează ceea ce se întâmplă.
Poate doar pentru noi, dar contează.
Noapte bună.
Ce?
Ce este cu tragedia şi tristeţea? Merge bine.
Ai reuşit să te strecori acolo.
Asta va merge.
Tipul ăsta, Richard, îl... Cred că Gwen chiar îl iubeşte.
Ştii, este un avocat specializat în drepturile omului.
Hei, când apare Diavolul,
crezi că va avea micuţe coarne roşii şi va purta o furcă?
Nu, va lucra pentru Amnesty Internaţional,
şi îşi va dărui toţi banii celor fără case.
Ei bine, dacă ar face toate astea, nu şi-ar pierde titlul de "Diavol"?
Ştii ce vreau să spun.
Pincus, am lucruri mai bune de făcut cu timpul meu.
Nu aş sta să pierd vremea pe aici.
Care anume este problema ta cu Richard?
Ţi-am spus!
Tipul o jecmăneşte de bani.
Ce dovadă ai? Eu nu...
Pe ce îţi bazezi asta?
Am văzut nişte lucruri cu ochii mei.
- Ce ai văzut? - Suficient ca să ştiu.
Haide. Ce a făcut?
Ei bine, asta e... El...
Bine, în regulă. Erau la un restaurant, în regulă?
- Da. - Şi mâncau.
- Da. - Apoi a venit nota de plată,
iar acest clovn a spus că are portofelul în haină.
Care era la garderobă.
- Convenabil, nu-i aşa? - Da.
Aşa că se ridică să place să îl ia,
face un spectacol pe cinste în legătură cu asta,
iar ea a spus: "Nu, nu, lasă-mă pe mine să plătesc".
- Da? - Iar el a acceptat.
Nu este nimic în neregulă cu el, nu-i aşa?
Nu, nu înţelegi? Şi-a arătat adevărata faţă.
Da, da, da.
Ascultă, este o fiinţă umană perfectă pentru a fi iubită.
Pincus, mai sunt şi alte lucruri!
- A luat 5.000 de dolari de la ea. - Ce a făcut?
Da 5.000 $.
Am văzut-o când a scris cecul cu proprii mei,
şi i l-a dat în mâna lui transpirată. A fost...
Pentru caritate. Strângea fonduri pentru caritate, nu-i aşa?
Sau scutura "pomul cu bani" să vadă dacă o să cadă.
- Nu ştiu. - Da, da, da.
- Pentru ce erau, SIDA? - Nu.
Refugiaţi?
Orfani? Orfani. Bine.
- Pierzi din vedere esenţialul. - Da.
- Chiar nu vezi. Tipul ăsta, este avocat. - Da.
Un avocat care luptă să îi protejeze pe cei mai puţin privilegiaţi. Haide!
Trebuie să fie ceva în neregulă cu el.
Trebuie să fie vreun motiv pentru care se întâmplă toate astea.
Altfel, ce caut eu aici?
Eu m-am retras.
Ce? Nu, nu. Ce vrei să spui?
Adică, nu am să mai bag în viaţa lui Gwen.
Şi nu o mai pot minţi.
Ai avut dreptate cu privirea aia de pirat. Mi-a aruncat-o,
şi eram aproape să îi mărturisesc totul acolo şi atunci.
Nu o poţi abandona acestui ticălos.
- Îl iubeşte. - Nu îl iubeşte!
Nu am văzut-o râzând o dată cu tipul ăsta!
Este un om bun.
Chiar îţi place de el cu întreaga chestia asta cu Maica Teresa?
Îl urăsc. Bine?
Aş vrea să îl lovesc cu maşinuţa aia electrică a lui.
Dar asta este ceea ce vrea Gwen.
Şi după toate prin câte a trecut cu tine,
merită puţină fericire.
Eşti îndrăgostit de ea.
Eşti. Ştiam eu.
Inima aia a ta împietrită a început să bată,
şi vrei să o faci din nou să se oprească.
Asta vrei să faci.
- Mă retrag. - Nu te poţi retrage.
O să-ţi fac viaţa un Iad.
Deja este.
Poftim. Ce băiat bun. Ce băiat bun.
Leonard, Leonard, deschide, deschide.
Haide. Haide, iubitule. Haide.
Leonard, Leonard, Leonard. Nu fi un ticălos. Haide.
La naiba. Haide. Haide.
Nu vrei să aştepţi până va fi prea târziu, nu-i aşa, iubitule?
Aşteaptă.
Leonard! Este prea târziu.
Prea târziu.
Aşa că Alex mi-a spus,
"Mami, ştiu că bebeluşii vin din burtica mămicilor,
dar vreau să ştiu cum ajung acolo?"
Poţi să crezi? Şi, desigur...
- Nu am ştiut ce să-i spun... - Capul pe spate.
Dar a trebuit să îi spun ceva, pentru că tatăl lui...
Nu mai vorbi, nu când introducem asta înăuntru.
- Bine. - Muşcă.
Aşa. Bine.
Ţine-o acolo.
Nu este mai bine aşa? Mult mai bine.
Tu îţi odihneşti maxilarul, iar eu urechile şi suntem amândoi câştigaţi.
Poţi să duci astea la laborator? O iritatie mică.
Lucrarea d-lui Harriman este aproape să...
Credeam că am terminat pe ziua de astăzi după asta.
- Ai terminat. - Dar...
Dar ce?
- Frank. - Cine?
Nu ştiu la cine te referi.
Ce ai... Cine? Niciodată nu am...
Bine, după părerea mea, vorbeşti fără sens acum.
Ei bine, nu ştiu despre cine vorbeşti.
Îmi dai cheia de la baie, te rog? Am o mică...
- Nu, nu, o să fugă. - El este!
- Dentistule, nu mă supăra! - Mulţumesc.
Nu este în cabinetul lui!
Ei bine, trebuie să fie sus.
Bună ziua, d-le doctor.
Mă bucur să te văd. Arăţi aranjat.
Am fost până la toaletă.
Am ales o rută diferită la întoarcere, pe după...
Adică, am terminat mai devreme decât am crezut aşa că nu m-am grăbit.
Adică, tu poţi sta mai mult data viitoare dacă...
Bine. În regulă.
S-a fixat.
Bine, trebuie să fie...
Bine.
Poţi să alegi o nouă rută când vii, doctore Pincus?
Pare să-l doară foarte tare.
Viaţa este dureroasă.
Asta înseamnă "da"?
Deci avem o urgenţă. Eu sunt doctorul Pincus.
- Da, ne-am cunoscut. - Salut.
- Mulţumesc că m-ai primit. - Da.
Care pare să fie problema?
Nu ştiu. Cred că mi-a căzut o plombă.
Ce prostuţ.
Capul pe spate.
Să ne uităm, bine? Deschide gura.
Da, asta este.
Ei bine, ai dantura unui inuit.
Ai mestecat mâncare de foci?
Da, ei bine, am tendinţa să îmi scrâşnesc destul de tare dinţii
când sunt stresat şi sunt...
Nu ştiu. Noaptea trecută a fost una grea.
- Am venit acasă şi Gwen... - Ce?
- Gwen era... - Nu, nu contează.
Nu, vroiai să spui ceva despre...
Ei bine, era...
- Nu, uită de asta. - Nu, nu pot să uit de asta.
- Doar... - Ei bine, nu este nimic.
- Putem să trecem la... - Ei bine, este ceva
altfel nu aduceai asta în discuţie. Şi, ştii...
- Este personal. - Ştiu asta,
dar, vreau doar să...
Prefer să nu vorbesc despre asta.
- Ce-ar fi să începem... - "Termină ce ai început" este mottoul meu.
- Sunt un bun ascultător. Te rog. - Aş prefera să nu vorbesc despre asta.
- Putem să... - Ei bine, poţi aştepta un minut atunci?
- Mă doare. - Te rog.
Doctore Prashar?
Jahangir? Asta este prenumele lui.
Eşti dintr-o ţară înspăimântătoare, nu-i aşa?
Scuză-mă.
- Sunt din India. - Da.
Deci nu eşti creştin, ca noi.
Nu, sunt hindus.
Cum extragi informaţii de la inamici?
Ei bine, ca o persoană hindusă,
i-aş ruga politicos.
Da, am nevoie doar de o tehnică.
- Doctore, sunt cu un pacient. - Da. Bine.
Deci unde rămăsesem?
Îmi spuneai despre Gwen. Ceva...
- Nu făceam asta. Vorbeam de dintele meu. - Dintele.
Da, da, da. Să facem asta în mod profesionist.
Multă muncă şi joacă deloc îl face pe Jack un membru valoros al societăţii.
Deschide gura.
- Asta doare. - A durut? Ei bine, te cred pe cuvânt.
Dar ar durea cu siguranţă în situaţia asta.
Ştii care este cel mai rău lucru din lume pentru dinţi?
- Zahărul? - Secretele.
Dacă îmi spui ce te frământă, te vei simţi mai bine.
Aşa cum am spus înainte, doctore, este ceva privat.
Aş vrea să facem asta la un nivel profesional.
Da, te rog.
Putem face oricum vrei tu.
De fapt...
Asta nu este Novocaină.
Nu, este puţin oxid azotos.
Azotos? Nu ştiam că voi folosiţi azotul.
- Sunt şi efecte secundare? - Puţine.
Unii râd. Alţii devin somnoroşi.
Dar vorbesc toţi.
Hei, Frankie! Mă bucur să te văd aici.
Te-ai întors de la slujbă, sau vrei să-ţi trimit mai mulţi?
Ştiu un cuplu din Războiul civil care vorbesc până nu mai poţi.
- Foloseau muniţie vie. - Nu ai aflat noutăţile.
Treaba s-a terminat. Richard este istorie.
- Ce? - Ea l-a părăsit noaptea trecută.
- De unde ştii? - El mi-a spus. Căsătoria s-a anulat.
Deci a ieşit definitiv din peisaj?
Ei bine, el vrea să rămână "prieteni", dar ea a terminat cu el.
A spus că era confuză în legătură cu sentimentele ei
şi că nu era corect să îl lege şi pe el, aşa că...
De ce ţi-ar spune Richard toate astea?
Pentru că i-am administrat 700 mililitri de oxid azotos.
- Asta este mult? - Nu. Nu este fatal până la 750.
Ştii, eu cred că sună mai mult cu o ceartă pre-maritală.
- Adică, tinerele cupluri în faza asta... - Nu. Cu siguranţă nu.
- E foarte normal pentru ele să înceapă... - Nu, nu, nu.
- Să intre în această... - Ea a acceptat slujba în Egipt.
Se duce acolo pentru şase luni.
Este ceva real. Ea pleacă joi, chiar după deschiderea expoziţiei.
- Ei bine, sunt veşti grozave. - Da.
Da, ar trebui poate să mergem să sărbătorim, cred.
- Nu pot. - Nici eu.
- Ei bine, aşteaptă! Ce ai în sacoşă? - Nimic.
Este de la magazinul de bijuterii?
- Dumnezeule. Este pentru Gwen? - Nu are importanţă.
Ei bine, ce s-a întâmplat cu chestia cu "Nu mă voi amesteca"?
Nu mai am în ce să mă mai amestec acum, nu-i aşa?
Relaţia s-a terminat! Ea nu îl iubeşte.
Şi crezi că te va iubi pe tine?
Un fraier care poartă un halat de dentist? Adică, îmi pare rău.
Ai spus că dacă le stric căsătoria ai să mă laşi în pace!
Le-am stricat căsătoria! Lasă-mă în pace!
Ei bine, puteai cel puţin să mă laşi să te ajut să alegi ceva!
Ai idee câte bijuterii "Te rog iartă-mă"...
- I-am cumpărat de-a lungul anilor? - Mă descurc de aici!
Îi place aurul peruvian, dar, Pincus...
- Grăbeşti lucrurile, îţi spun eu! - Frank! Ascultă!
Timpul nostru împreună, aşa cum ştim amândoi, a fost mai degrabă neplăcut.
Dar am să spun asta. Deşi eşti un om vulgar,
necioplit, lipsit de gusturi, grosolan, needucat, stupid, cel puţin...
- Ai să termini? - Am terminat.
- Bine. - Ideea este că
am terminat ceea ce trebuia să termini. Cine ştie?
Poate într-o bună zi, sper nu prea curând, ne vom întâlni din nou.
- Până atunci, asta e despărţirea noastră. - Da, dar...
La revedere.
De ce mai sunt încă aici?
Macaraua de pe şantier a căzut asupra noastră cu două tone de oţel.
Asta trebuie să fi durut.
A fost o scurgere hidraulică. Voinţa lui Dumnezeu!
De ce face lucrurile astea?
Dar operatorul macaralei, crede că a fost vina lui.
Este timpul pentru terapie!
Nu te speria. Nu este nimic.
Un lanţ de chei.
Aveam nevoie de un lanţ de chei!
- Îmi place! - Bine.
Nu pot să cred că ţi-ai amintit. Asta este...
Eşti un tip ciudat şi practic.
Era fie asta, fie un set de chei tubulare.
Ei bine, sper că nu ai cheltuit prea mult.
140$. Chitanţa este în cutie.
Nu, ei bine, nu trebuie să le spui oamenilor în situaţia asta.
Nu, nu, nu. Spun doar că nu a costat mult.
Nu a fost aur peruvian sau altceva.
Iar motivul pentru care spun asta, este pentru că era un set de cercei
în magazin, făcut din aur peruvian,
şi m-am gândit: "Lui Gwen i-ar plăcea ăştia,
dar, îmi pare rău, un pic cam mult pentru mine".
Aşa că...
Ce? Nu îmi mai arunca privirea aia de pirat.
Ţi-am cumpărat doar un cadou, ştii, nimic ostentativ sau îndrăzneţ.
Doar un mic gest ca să te fac să ştii că m-am gândit la tine,
şi cred că ar trebui să-l acccepti
în spiritul prieteniei cu care a fost dăruit.
"Privire de pirat"? Cum ai putea să ştii despre asta?
- Nu ştiu. - Ba ştii.
- Este o expresie comună? - Nu.
Cum de ştii despre toate astea?
- Privirea de pirat? Aurul peruvian? - Toată lumea ştie despre aurul peruvian.
Şi seara cealaltă, băutura favorită a lui Frank?
Haide, linişteşte-te.
- Nu îmi spune să mă liniştesc. - Urăşti asta.
De unde ştii ce urăsc?
Am ghicit. Putem să începem din nou?
De ce nu îi spui? Haide, spune-i.
Oricum pleacă peste câteva zile.
Va trebui să-i spui adevărul, dentistule, nu ai de ales.
Ai zece secunde să începi să vorbeşti, prietene,
apoi am plecat de aici.
De unde cunoşti toate lucrurile astea din viaţa mea cu Frank?
- O să sune nebuneşte. - Încearc-o.
Încearcă-mă.
Acum două săptămâni, am fost internat într-un spital pentru o operaţie de rutină,
dar au fost nişte complicaţii. Şi am murit. Doar pentru câteva minute...
Este adevărat! Pot să dovedesc! Este chiar aici, chiar acum, cu noi.
Ştii ceva? Opreşte-te. Ceea ce faci este crud.
Cum altfel aş putea să ştiu toate lucrurile pe care le ştiu?
Ei bine, probabil că l-ai cunoscut pe Frank.
Nu ştiu, poate ai fost dentistul lui.
Întreabă-mă atunci altceva. Ceva ce nu aş putea să ştiu.
- Cum ajungi să fii aşa că tine? - Te rog.
O singură întrebare şi dacă răspund greşit, nu ai să mă mai vezi niciodată.
Frank avea nişte coşmaruri care se repetau.
Se trezea în lacrimi şi nu a spus nimănui altcuiva despre ele, decât mie.
Despre ce erau?
Înec.
Visam că mă scufund în apă, şi mă duceam tot mai jos,
dar când mă întorceam ca să ajung la suprafaţă,
nu puteam, indiferent de cât de tare înotam.
Înec. Se scufunda în apă,
şi indiferent cât de tare încerca să revină la suprafaţă, nu putea.
Aşa este, nu?
Nici măcar pe aproape.
Nu!
Ştii prima dată când te-am întâlnit?
Şi apoi următoarele 10-12 ori după aia, m-am gândit: "Ce nemernic".
Apoi am început să te cunosc puţin mai bine, da?
Şi m-am convins că am văzut ceva uman în tine.
Ştii: "Poate este puţin excentric,
are nevoie să muncească puţin".
Dar ca să foloseşti detalii intime despre soţul meu mort
ca să te apropii de mine, sau pentru ce Dumnezeu ştie ce alt motiv,
este de neiertat.
Eşti bolnav.
- Te iubesc. - Să nu mă suni!
Ai minţit. De ce ai face asta?
Pentru că eşti un nemernic fără inimă
căruia nu îi pasă de nimeni decât de el.
Deja a avut unul din ăsta.
Ne mai vedem, dentistule.
- Ce? - Este fiica mea.
Da, ai menţionat ceva despre asta.
Nu vorbeşte cu sora ei, singura ei soră.
Este foarte supărată în legătură cu lănţişorul pe care i l-am lăsat,
dar am strecurat un bileţel pe sub uşă cu o zi înainte să mor.
El explică totul.
Dar era un covor la intrare.
Nu am ştiut că scrisoarea s-a dus sub covor.
Nu a primit-o niciodată.
Dumnezeule, eşti plictisitoare, nu-i aşa?
Băieţelul meu are un animal împăiat, o veveriţă.
Era preferata lui. O lua peste tot.
Nu putea să adoarmă fără ea. Dar a pierdut-o în ziua în care am murit.
Ei nu ştiu că este sub scaunul din faţă al maşinii.
Este chiar acolo, dar nu o observă.
Acum, plânge până adoarme fără ea în fiecare noapte,
pentru că după el, jucăria aceea sunt eu.
Nu te pot ajuta.
Vrei să spui că nu vrei să ne ajuţi.
Nu este asta adevărul?
Da, să-ţi mai spun ce altceva mai este adevărat?
Trăim singuri şi murim singuri.
Şi aparent, rămânem singuri.
Şi asta este adevărat, nu-i aşa?
- Idiotule! - Îmi pare rău!
De necrezut! Haide.
- Bună. - Ce zi.
Da, ei bine, se pare că a venit iarna.
- Lapoviţă. - Ce?
Nici măcar nu ninge.
Este vreo altă formă de precipitaţie mai stupidă dăcât lapoviţa?
- Nu, cred că este cea mai stupidă. - Jahangir?
- Da. - Noi suntem prieteni.
- Ei bine... - Asociaţi.
- Da. - Avem unele lucruri în comun.
- Da. - Împărţim anumite chestii şi...
Aparatul panoramic cu raze X, de exemplu.
- Da. - Suntem apropiaţi.
- Nu, nu aş spune asta. - Nu apropiaţi, dar... Ce nai...?
Ei bine, nu asta este important, nu-i aşa?
Ascultă...
Am cunoscut o femeie.
Genul de femeie care
te face să vrei să te întorci în timp înainte să o fi cunoscut.
Indiferent de cât de rea era viaţa atunci, nu este atât de rea pe cât este acum.
Ştiind că este acolo şi nu o poţi avea.
Ceea ce încerc să spun este că...
ai putea să-mi prescrii o reţetă pentru Percocet?
Ce?
Ei bine, nu îmi pot prescrie singur, nu-i aşa?
Legal. Ca să mă ajute să dorm şi să pretind că ea nu a existat niciodată.
Sau Darvon.
Sau Vicodin.
Doar 30 de pastile, sau 60, dacă nu vrei
să te tot bat la cap. Şi vei scăpa de mine.
Nici măcar nu-ţi cer morfină.
Vino cu mine.
- Ce faci? - Stai jos.
- Nu. - Stai jos.
- De ce? - Doar stai jos.
- Uite, nu contează. - Asta este important. Uite.
Rezistă acolo, dragă!
- Genial. - Celălalt.
"Doar o viaţă trăită pentru alţii merita trăită"-Albert Einstein
Da. Un poster produs în multe exemplare cu un slogan, este bine.
Doctore Pincus, la un anumit moment în viaţă, trebuie să te opreşti,
şi să-ţi pui întrebarea supremă.
"Treaba asta
cu a fi un nenorocit afurisit
unde m-a adus?"
Spuneai ceva despre o scrisoare.
Ar trebui să o încerci.
Mamă! Uite ce am găsit!
Ce? Unde ai găsit asta? De unde a venit asta?
I-a căzut din rucsac.
Mulţumesc.
Doctore Pincus?
Bună. Scuză-mă, nu te-am...
Mulţumesc. Mulţumesc foarte mult!
Nu am realizat.
Mulţumesc.
Multe introduceri în viaţa şi moartea regelui Pepi...
Mulţumesc. Vă mulţumesc foarte mult.
Mulţumesc foarte mult. Mulţumesc.
Gwen!
Ce cauţi aici?
Trebuie să vorbesc cu tine. Mi-am dat seama de totul.
Te rog, lasă-mă singură.
Toate sunt prostii. Ceea ce se spune în poveştile cu fantome,
cred că este complet greşit.
Poveşti cu fantome. Poţi să nu faci asta aici în seara asta?
Uită-te la Pepi.
În regulă, l-au îngropat cu toate lucrurile de care un mort nu are nevoie.
Animalele de casă, bani.
I-au pus chiar şi penisul într-un vas mare. De ce au făcut asta?
Dar ai văzut penisul ăla. Nu ar fi intrat într-un vas mic.
Nu, nu de ce l-au pus într-un vas mare...
De ce l-au pus într-un vas de la bun început? De ce?
Ce?
De ce s-ar fi ostenit atât pentru cineva pe care nu aveau să-l mai vadă?
Pentru că îl iubeau
şi vroiau să se asigure că va fi în regulă.
Pentru că dacă ar fi ştiut că este în regulă...
- Da, îl puteau lăsa uitării. - Ai fost fabuloasă.
Mulţumesc. Este foarte drăguţ din partea ta. Apreciez asta.
Exact. Îl puteau lăsa uitării.
Frank te vânează, Gwen. Dă-l uitării.
Dacă el mă vânează, nu el este cel care ar trebui să mă uite?
Nu. Nu poate. Nu este el. Tu eşti.
Toate chestiile astea despre fantome care au treburi neterminate...
Noi avem treburi neterminate.
Lasă-l pe Frank să plece.
Lasă-l pe pervers să se ducă în pace.
Te rog, nu mă mai urmări.
- A fost minunat! Mulţumesc foarte mult. - Da, mă bucur să vă văd pe amândoi.
Asta nu a ieşit bine.
Nu îmi pasă de unde ştii toate lucrurile alea despre Frank, bine?
- Nu îmi pasă. - Ţi-am spus, încerc să...
Poate voi eraţi prieteni.
- Ce zici de asta? - Nu, nu, nu...
Doi prieteni obişnuiţi când el trăia,
şi aţi ieşit să beţi ceva şi v-aţi dus la un club de striptease...
- Aţi vorbit de prietenele voastre... - Dumnezeule.
Aţi râs de nevestele voastre...
- Îţi jur. - Care este problema cu mine?
De ce nu m-a iubit?
Te-am iubit. Încă te mai iubesc.
Te-a iubit.
Atunci de ce nu i-am fost suficientă?
Nu ai nimic de spus, nu-i aşa?
- Ce? - Eşti inutil.
Te rog. Ce crezi că am să fac, să mă schimb?
- Ei bine... - În toată viaţa ta,
ai cunoscut pe cineva care s-a schimbat vreodată?
De ce nu poţi face un efort, doar pentru câteva secunde?
Sunt cine sunt.
Bănuiesc că vorbeşti cu el chiar acum?
- Asta vrei să cred? - Ce vrei să-i spui?
- Vreau un răspuns!
Vreau să ştiu de ce nu i-am fost suficientă.
Nu tu nu erai suficientă.
Nu ştiu de ce am făcut prostia pe care am făcut-o.
Şi nu ştie de ce a făcut prostia pe care a făcut-o.
Nu devii mai deştept dacă eşti mort.
Dar am văzut un lucru, cât de mult te-am rănit.
Dar a văzut cât de mult te-a rănit. Şi...
Îmi pară foarte rău, iubito.
- Ce? Ce a spus? - A spus că îi pare rău.
Asta e tot?
Îi pare rău?
Ei bine, este modul în care a spus-o, a fost...
Îi pare rău. Îi pare rău...
- Din toată inima. - Da, da, da. Din toată inima.
Bănuiam eu. Trebuie să mă duc să împachetez.
Nu, ar fi trebuit să auzi! În realitate nu fac dreptate!
Gwen! Stai!
De ce aş vorbi cu tine?
Nici măcar nu i-ai ştiut visul!
Nu, pentru că mi-a spus despre un alt vis că să mă facă să pic rău în faţa ta.
M-a păcălit.
Atunci care era visul adevărat?
El nu este aici acum, nu-i aşa?
- Nu pot să-l întreb. - Ce convenabil.
Nu, nu este convenabil. Nu este de-a dreptul neconvenabil.
Ascultă, nu sunt un mincinos, bine?
Am fost în multe feluri. Am fost rece, egoist, egocentric.
Nu sunt un mincinos şi nu mint nici acum.
Gwen, am trăit mai mult în ultimele câteva zile
pe care le-am petrecut cu tine, de când am murit, decât în toată viaţa mea,
cât am fost în viaţă, prima dată. Corect? Ştii ce vreau să spun?
Nu.
Bine. M-am născut şi apoi...
Cineva să cheme o ambulanţă!
Chemaţi ajutoare!
Cineva să facă ceva!
Dumnezeule.
Este cu adevărat păcat.
Îţi mergea bine cu ea.
- Ce s-a întâmplat? - Ai murit, prietene.
Autobuzele atacă din nou.
Şoferii ăştia, sunt un pericol, nu?
Nu! Nu, nu sunt mort!
Ba da, mă tem că da.
Îmi pare rău, băiete.
Tu, vino aici.
- Este bine. - Abia eram la început!
Restul, fiecare minut până acum a fost doar o pierdere de vreme!
Doar o încăIzire!
Da.
- Asta e partea cea mai rea. - Cineva să...
- Să o văd plângând. - Fă ceva!
Ştiind că are nevoie de cineva care să o consoleze şi nu poţi fi tu acela.
A sunat cineva la 911?
- Aşteaptă un minut. - Cred că glumeşti.
Păi, sună-i!
- Aşteaptă un minut. - Spaţiu! Am nevoie de spaţiu!
Dă primul ajutor. Ştie să acorde primul. ajutor. Da, ştie să acorde primul ajutor.
Daţi-vă la o parte. Are nevoie de spaţiu.
Probabil că o să-ţi deschidă pieptul
şi o să-ţi maseze inima cu mâinile goale, până îţi revii la viaţă.
Doamne! Cruţă-l pe acest om!
Bine, deja nu îl mai suport pe tipul ăsta.
Sincer, nu mai pot.
Haide!
Hei, Pincus, este ceva ce ar trebui să-ţi spun.
Poate să îţi fie util dacă te întorci.
O să mă ajuţi? De ce?
Lacrimile astea ale ei,
sunt pentru tine, acum.
Ascultă.
Cred că a venit transportul meu.
Doctore Pincus, este mereu o plăcere să te văd.
Ce s-a întâmplat?
Ai traversat strada când scria, "Nu treceţi".
Mi-e teamă că nu îi poţi da în judecată.
Gwen.
Era o femeie aici?
Posibil, dar dacă nu a putut să demonstreze că sunteţi rude,
cei de la pază au condus-o în afara ariei.
Bună treabă, băieţi.
- Te-ai bronzat mai mult. - M-am bronzat mai mult, da.
Arti bine. Îţi evidenţiază ochii.
Bine, d-le Goldman, şase luni.
Nu uita, îi cureţi numai pe cei pe care vrei să-i păstrezi.
Bună.
Nu am ştiut că te-ai întors.
- Bună. - Bună.
Credeam că eşti în Egipt.
Am avut mai mult chef să rămân. Eşti bine?
Da. Dat fiind circumstanţele.
Ştii, am încercat să te vizitez la spital, dar ei nu...
Da, sunt cam stricţi
la Cooperativa Nemernicilor din Sănătate.
Eşti bine?
Am probleme la un molar.
Stai jos. Mă întrebam dacă l-a văzut cineva.
Nu. Mi-am făcut o programare la doctorul Prashar.
- Nu, bineînţeles. Nu... El... - Păi, el nu a ştiut...
Este un om adorabil.
Şi este un dentist mai bun ca mine, dar să nu îi spui că am zis asta.
Oricum, mă bucur că arăţi bine.
Şi tu.
Are opt ani.
- Poftim? Ce? - Frank.
În visul lui. Cel real.
Şi merge prin pădure cu tatăl lui.
Se ţin de mână, dar dintr-o dată, tatăl lui nu mai e.
Încearcă să îşi găsească drumul pe care au venit,
dar de fiecare dată ajunge în locul de unde a plecat,
şi ăsta e coşmarul lui.
Că este pierdut şi nu îşi mai găseşte drumul spre casă.
Asta e.
Încă îl mai vezi?
A găsit drumul spre casă.
Ce bine.
Doare când zâmbesc.
Pot să repar asta pentru tine.
Subtitrarea: Ang3l/Avocatul31-Subtitrari-noi team
www.subtitrari-noi.ro