Watch any video online with Open-SUBTITLES Free Browser extension: osdb.link/ext
62 de ore până la dimineața de Crăciun
Ce crezi, Charlie?
Mai e o zi până la prima ta călătorie cu avionul
și primul nostru Crăciun în noua locuință a bunicilor din Palm Springs!
Ce-o să te distrezi!
Nu, nu! Mamă, nu lăsa nimic la îndemâna copilului.
Numai să nu atingi nimic.
Nu, tot ce e casabil să fie la cel puțin un metru de sol.
Mai bine 1,20 metri. Trebuie să închid.
Charlie, treci înapoi!
Nu, nu, nu! Nu te apropia, sunt cioburi peste tot!
Mănânci un fursec în camera de zi?
Treci înapoi aici!
Și nu te apropia!
Mama e cam epuizată.
Mamă, de ce ești atât de stresată?
- Fiindcă e un Crăciun foarte important. - De ce?
Din cauza...
- A...? - A...
Fiindcă mergem la Palm Springs!
Și de ce e mai stresant?
Nu trebuie să gătești, să faci curățenie.
Poți să stai la piscină.
Cu ce preț, Teddy? Cu ce preț?
Dacă pierdem tot ce face deosebit Crăciunul la Denver?
De exemplu, viscolul? Buzele mereu crăpate?
Moș Crăciunul vorbitor al dnei Dabney care zice „Ho, ho, ho” la nesfârșit,
până îți vine să-ți smulgi urechile?
Nu, mă refer la tradițiile noastre de familie!
Mamă, tata o să mănânce prea mult și o să aibă arsuri oriunde am fi.
Nu, tradițiile bune!
De exemplu, că facem clătite în formă de brăduț în dimineața Crăciunului.
Putem face asta la bunica.
Sunt sigură că se găsesc făină și ouă în toată țara.
Bine. Dar...
Dar steaua?
Ce?
Tradiția stelei din brad.
Când tatăl tău o ia în brațe pe mezina familiei
și o ridică până sus la cer,
ca să încoroneze bradul cu cea mai frumoasă nestemată.
Chiar nu e mare lucru.
Glumești?
Știi cât contează pentru sora ta?
Uite, Charlie! E steaua!
Și ce facem cu ea în Ajunul Crăciunului?
Nu, nu, nu! Nu mâncăm steaua.
Nu, nu, nu! Nu aruncăm steaua. Nu suntem ninja Crăciunului.
Vezi? Nu-i mare lucru.
E atât de frig afară, încât am văzut un om de zăpadă tremurând!
PJ, îi spui surorii tale ce importantă e tradiția stelei din bradul de Crăciun?
Ce să fie? Din ce?
Mă rog...
Ia uitați-vă!
Oameni de zăpadă!
- Ți-ai luat costum de baie de Crăciun? - Nu.
Am luat...
două costume de baie de Crăciun.
- Sunt bani bine cheltuiți. - Știu.
Abia aștept să ajung în însoritul Palm Springs,
unde nu e gheață decât în sucuri.
Nu mă obișnuiesc cu asta. Bună!
- Uite ce-am luat cu 30 de dolari. - Un cărucior?
Da, un cărucior.
Și scaun de mașină. Și scaun de avion!
Și e complet pliabil!
Apăs butonul ăsta și se retrage.
Teoretic.
Haide!
A fost 30 $!
Vrei să le spui copiilor ce importantă e tradiția stelei din bradul de Crăciun?
Foarte importantă, copii!
- Ce anume? - Ce a zis mama ta.
Mă rog...
Gabe!
Gabe.
Gabe!
Ce e?
Mai am doar 15 niveluri și pun mâna pe Piatra lui Mitrios.
Galaxia Morții II dă dependență!
Cum de te joci deja cu darul de Crăciun?
Am zis II?
Voiam să zic Galaxia Morții I.
Evident! Ca să-l joc pe II,
ar fi trebuit să găsesc cadourile,
să-l desfac pe ascuns, să iau jocul, să împachetez înapoi cutia goală și...
Ți-am zis de curând cât te iubesc?
Cât contează pentru tine tradiția stelei de Crăciun?
- Cât vrei să conteze? - Fără ea, n-ar fi Crăciun.
- Chiar n-ar fi. - Le zici și fraților tăi?
Zic oricui! Sun oameni străini și le zic.
Excelent!
Pot să-mi iau consola de jocuri la bunica?
Nu, nu poți.
Bine. Nu contează.
Și o să-ți caut în bagaj înainte de plecare.
La naiba!
„Dacă mânerele nu se retrag, apăsați ușor.”
Știi ce? Poate așa e conceput.
Ca o combinație de scaun de mașină, cărucior și aparat de exerciții.
Pentru informarea ta, Teddy,
tradiția stelei din bradul de Crăciun e totul pentru fratele tău Gabe!
Unde e?
Tacă-ți fleanca, Moșule! Bună!
- Bună ziua, dle D! - Bună!
Ce se petrece aici?
- Mergem la Palm Springs de Crăciun. - Așa e!
Două drumuri cu avionul spre destinații exotice în patru luni.
Le-ai zis părinților de vacanța de primăvară, nu?
- Trebuie luate bilete într-o săptămână. - Știu! Dar aștept momentul potrivit.
Acum e bine?
Serios?
Nu găsesc steaua, bine?
N-avem stea! Crăciunul e compromis!
Bine. Nu e momentul.
Dar nu uita, dacă nu-ți iei biletul curând,
o să-ți petreci vacanța pe canapea.
Și ies prin spate.
Victorie!
Așa... Tată!
Tăticule!
- Marele D. - Nu mă stresa și tu, fetițo.
De ce sunteți așa de tensionați?
Și de ce o ia razna mama în legătura cu steaua din brad?
Fiindcă uneori lucrul pe care te concentrezi
nu e cauza stresului.
Atunci care e?
E... Păi, e...
Ce...
E prima oară când petrecem Crăciunul la noua casă a bunicilor din Palm Springs.
Și?
Și...
Și când m-am căsătorit cu mama ta,
bunica ta a considerat...
A considerat că sunt un prost care i-a distrus viața fiicei ei.
Asta e șansa mea să-i schimb impresia.
Tată, petreceți Crăciunul cu bunica de 20 de ani.
Și anul ăsta o să reușesc.
Ce?
Mamă, mamă! Uite...
Eu și Ivy avem o șansă extraordinară!
Mătușa ei locuiește în Florida. Pe plajă!
A zis că putem sta la ea în vacanța de primăvară.
- Nu e grozav? - Da, sigur.
Dacă ai avea 23 de ani.
Ești prea mică să traversezi țara fără un adult.
Mamă, e foarte nedrept!
Am încheiat discuția! Nu mai pierdem niciun minut cu asta.
Dar m-ai lăsat să stau cu Charlie.
- De ce vorbim încă despre asta? - Fiindcă nu e în regulă.
Știi ce nu e în regulă?
O ceartă de 14 ore, când n-ai de ce să te cerți.
Pentru ultima oară, nu!
Crede că e ultima oară.
Deci pot să am grijă de Charlie, dar nu de mine?
Mamă, e ilogic!
Sunt mama ta. Tot ce zic e ilogic.
Bine, reformulez.
Te rog, te rog, te rog, te rog...
Gata! Dragă, mă ocup eu.
Bine, fetițo, uite cum facem.
Dacă reușești să-ți cumperi singură biletul de avion,
ești destul de responsabilă să pleci singură în Florida.
- Bob! - E imposibil să-l iau într-o săptămână!
Nu-i așa de simplu să fii adult, nu?
Ai văzut? S-a rezolvat.
Vai, nu!
Detectoare de metal!
Relaxează-te! Cred că o să treci de ele.
Doar să n-ai la tine nimic ilegal!
- Puteți strânge mânerul căruciorului? - Nu fără să-mi întind un mușchi.
Ți-e bine, frate? Pari cam transpirat.
Sunt bine. Da. Sunt bine. Sunt calm.
Hai, băiete!
Cod roșu! Cod roșu! Mâinile sus!
Cod roșu! Cod roșu! E cod roșu!
Stai așa, nu mișca, te rog!
Nu e cel mai deștept din lume, nu?
Cum să iei pe ascuns consola, dar fără joystick?
Cum a ajuns acolo?
Dormi buștean.
- Gata, puteți pleca. - Biletele!
Și mulțumim pentru percheziția extrem de detaliată.
Zborul nostru pleacă în două minute! Haideți! Fugiți!
Bine.
Bob! Grăbește-te!
Vin imediat!
Știi ce, scumpo?
Ne dăm cu sania!
Nu era nevoie să faceți asta, dle. V-am văzut venind.
- Îmi puteți da niște căști? - Sigur.
Uită-te la tine!
Atâta bucurie, captivă într-o cutiuță.
Vai, ce trist!
Frate, nici nu ți-ai luat jocul.
Ba l-am luat.
Gata. În sfârșit.
Nu-i nimic. Îl lăsăm ridicat.
Dle, puteți coborî mânerul?
Dv. puteți?
Îl cobor.
Atenție, vă rog!
Zborul e suprarezervat cu un loc.
Căutăm un voluntar care să ia un zbor ulterior,
oferind un bilet dus-întors spre orice destinație.
Eu!
Ce faci?
Sunt responsabilă! Obțin biletul pentru vacanță.
Vin cu următorul zbor.
O lași să facă asta?
Sunt un pic ocupat, dragă.
Ne vedem în Palm Springs! Ajung la câteva ore după voi.
Trebuie să mă duc cu ea, nu?
Da!
Așa! Așa se face!
Așa! Da, dragă!
Mulțumesc. Mulțumesc. Mulțumesc.
Unde-i mama?
Doamnă, noi am cerut un singur voluntar.
Credeți că-mi las fata să coboare singură din avion? Mă învățați să-mi cresc copiii?
- Vreți să avem discuția asta? - Nu, doamnă. Nu vreau.
Uite biletul tău gratis.
Și să vedem cum vă urcăm pe amândouă
în următorul zbor disponibil.
Care este...
- ...peste trei zile. - Poftim?
Mamă, o să-ți arăt ce responsabilă sunt.
Bine? Lasă-mă pe mine.
Nu vorbiți serios, nu?
Ba da.
Atunci e următorul zbor unde sunt locuri.
Sunt sărbătorile!
Dar peste trei zile nu vor mai fi.
Va fi 26 decembrie, după Crăciun.
Îmi pare rău. E tot ce putem face.
Eu cred că puteți mai mult.
Doamnă, mă învățați să-mi fac meseria?
- Vreți să avem discuția asta? - O, da!
Vreau s-o avem.
Băieți, băieți, lăsați-mă jos! Lăsați-mă jos!
Serios? Chiar nu era necesar!
- Mamă, nu trebuia s-o lovești. - N-am lovit-o.
Gesticulam ca să subliniez ce zic.
Mamă, ai gesticulat-o peste nas!
Ce te-a apucat?
Teddy, suntem la 1.600 km de Palm Springs și n-avem loc în avion!
- O să pierdem Crăciunul! - Mamă, nu intra în panică!
Găsesc eu cum să ajungem acolo.
Cum?
Păi...
Așteaptă.
Autobuz!
La asta mă puteam gândi și eu.
43 de ore până în dimineața Crăciunului
Ei bine, Charlie, iată-ne în autocarul nostru de lux,
pentru un drum scurt, de 18 ore, spre Palm Springs.
Păcat că nu poate filma mirosul.
Uite, cineva a adus animale domestice! E legal, măcar?
Uite, Charlie, ți-am găsit un iubit.
Se poate să fi fost ultima mea filmare.
Da! Asta mi-am dorit mereu, omule.
Un Crăciun la 26 de grade.
Frate, ce frumos e!
Bună, dragă! Dragă, unde ești?
Într-un autobuz. Dar nu-ți face griji.
Ajungem în doar 18 ore!
Mă lași singur cu maică-ta 18 ore?
Dragă, e și tata acolo.
Aliază-te cu el.
Fă-o să se concentreze pe copii. Pe ei îi iubește.
Doamne! Cred că scaunul meu are ploșnițe.
Scoate găinile din cușcă! Trebuie să fug! Pa!
Poftim? Dragă?
Dragă?
Ce e, tată?
Mama voastră întârzie
și găinile au ieșit din cușcă, ce-o fi însemnând asta.
Bun, băieți. O singură regulă.
Nu mă lăsați singur în încăpere cu bunica.
- Te-am auzit. - Bună!
Bunico!
Uite-i! Salut, gașcă!
Îngerașii mei!
Bună!
- Bunicule! Ce mai faci? - Cum sunteți?
Bine.
- Care-i treaba? - Dă-o încoace.
Dulceața de Charlie! Uite cât ai crescut!
Cine vrea mentosane?
Bună, Hank! Ce mai faci?
Mai doar jumătate de rinichi, dar sunt încă aici.
- Mentosană? - Bine.
Unde-s Teddy și fata mea?
Vin cu autobuzul.
Așa!
Nu puteai omorî destui gândaci ca să iei încă două bilete de avion?
- Ți-a zis-o! - Bună asta, bunico!
Sâc-sâc!
Petunia, e doar o încurcătură. Mâine vor fi aici.
- Urcați toți! - Doamne!
Urmează stația Complexul Fântâna Tinereții.
Bunicule, de unde ai antichitatea asta?
Am cumpărat-o de nouă.
Ar putea fi distractiv!
Nu?
Uite, am luat reviste din stația de autobuz.
Nu prea am chef de citit acum.
Nicio grijă, sunt reviste de modă. N-ai ce să citești.
Ești bine? Ești cam verde la față.
Da, cred că am rău de mașină.
Poți să-mi dai punga ta?
Da, numai să scot revistele...
din ea.
- E... - N-am terminat!
Uau, mamă!
Ce reacție dură la colecția de primăvară!
Adio, oameni de zăpadă înghețați!
Bun găsit, nepoate care dau fierbințeli!
Nici mamele nu-s rele!
Ia vezi!
Apropo de fierbințeală, nu uita de crema cu ecran solar.
Soarele e nemilos aici.
O fi și de sezon? Cu miros de lichior de ouă, în loc de cocos?
Tu știi despre ce vorbește?
Deloc. Creierul lui funcționează altfel decât ale noastre.
Intrați!
Camerele copiilor sunt la stânga. La stânga, camerele copiilor.
Nu mâncați bomboanele de mentă! Sunt pentru mai târziu.
Bun, în regulă.
Charlie e la o vârstă cam turbulentă.
Dar ai...
Ai strâns tot ce poate strica, nu?
Bineînțeles! Am strâns tot, mai puțin podoabele de Crăciun.
Ține-o departe de globurile de la poalele bradului.
Și de figurinele mele vechi din scena nașterii.
Și mai ales de renul Moșului.
E neprețuit. Nu s-a mai făcut așa ceva de 50 de ani.
Moșul!
Nu, nu! Nu! Nu, nu, nu!
Nu! Nu, nu, nu, nu!
E vreo șansă să le strângem?
Nu fi ridicol! Spune-i să nu pună mâna și gata.
Ai avut și tu copii cândva, nu?
Da. Ai noștri erau cuminți,
fiindcă știam cum să-i creștem.
Bine.
Mamă, te simți bine?
Minunat, scumpo...
Bine, fiindcă așteaptă cineva de mai bine de o oră.
Oricum n-ar fi indicat să intrați.
Stați așa!
Să nu se apropie de găinile mele!
Ce plăcut e aerul de munte!
N-ar trebui să căutăm un medic?
Sunt bine! Doar niște rău de mașină.
E ca și cum ai numi un război mondial un mic dezacord.
Ia uite cine stă trează la ora de istorie!
Doamnă, îmi pare foarte rău, dar nu vă pot lăsa să urcați.
Pasagerii refuză să călătorească cu dv.
Poftim?
Ascultați, oameni buni!
Eu nici n-am vrut să iau autobuzul ăsta puturos.
Ți se pare amuzant?
Mamă, ai grijă! Găinile își iau poziția de luptă.
Cred că mama vrea să spună că e cam nedrept
să-l lăsați în autobuz pe omul cu găinile, dar pe noi, nu.
Da, dar găinile nu fac scârbă tuturor.
Uite cum facem, jocheu de autobuz.
Ne primești în autocarul ăsta de lux sau o să iasă urât.
- Liniștiți-vă, doamnă. - N-am lovit pe nimeni.
Da, știu. Gesticulați ca să subliniați ce ziceți.
E vreo gară pe aici?
Da, sigur. O administrează Asociația Istorică.
Sigur, n-a mai trecut niciun tren de la sfârșitul secolului XVII.
Butch Cassidy a jefuit-o cândva.
Atunci unde putem închiria o mașină?
Încercați la Lenny's. Vreo 13 km la deal.
V-aș duce chiar eu, dar începe ora de vârf.
Cineva trebuie să pornească semaforul.
Dar nicio grijă, dacă porniți acum, ajungeți până la apus.
O să pierdem Crăciunul.
Ba nu, mamă! Nu-l pierdem! Sunt doar 13 km!
Și apoi încă vreo 1300.
Ajungeți după apus, dacă nu puteți merge și plânge în același timp.
Ce-ar fi să arătați un pic de compasiune, dle?
- Haide! - Ce nasol!
Cine zice că nu pot merge și plânge în același timp? Ia să mă vezi!
Pariez că tatăl tău e la căldurică
și probabil tolănit pe canapea cu copiii,
uitându-se la un film drăguț de Crăciun.
Nu!
Nu! Nu! Nu! Nu!
Nu! Nu!
Nu, nu, nu, nu! Nu, nu, nu, nu!
Bob!
Ce faci cu renul meu?
Tati obraznic.
Bravo, Charlie! Măcar tu știi să te porți.
Salutare! Ce-i cu fața asta abătută?
Poftim, ia o mentosană.
Mulțumesc, bunicule.
Sunt sfâșiat pe dinăuntru.
Azi mi-am pierdut cel mai bun prieten.
Of, îmi pare rău, puștiule!
Cum îl chema?
Consola de jocuri Z-Station Deluxe.
La naiba! Am eu așa ceva.
Poftim?
Ești cel mai tare bunic din istoria bunicilor!
Și ce jocuri ai?
Golf.
Și...?
Ce-mi trebuie mai mult?
Bunicule, lasă crosele.
E o întreagă lume de descoperit.
Dă-mi voie să-ți prezint opera lui Chuck Jablowsky,
printre cei mai buni designeri de jocuri din istoria omenirii.
Galaxia Morții II?
Ce treabă are cu golful?
Absolut niciuna.
Munții Stâncoși
Mamă, dacă ai plânge mai tare, ai declanșa o avalanșă.
E ajunul Ajunului Crăciunului, Teddy.
Vreau să fiu cu puiul meu.
Și cu ceilalți pui ai mei.
Și cu tatăl puilor mei.
Mamă, fac cumva să ajungem. Serios, dar trebuie să te calmezi.
La fiecare cinci minute, ori lovești pe cineva, ori începi să plângi.
Ce a fost cu criza de ieri despre steaua din brad?
Păi...
Uite, e Lenny's!
Am mers pe jos 13 km pentru asta?
Bună!
Bună! Trebuie să fiți Lenny.
Nu. Sunt Daryl.
Sunteți sigur?
Da. Am cumpărat firma lui Lenny.
Asta a rămas de la el. Am păstrat numele din motive de marketing.
În plus, îmi venea salopeta.
Cât de cât. Lenny are brațe de maimuță.
Închiriați cumva mașini?
Să mă gândesc.
Nu!
- Trebuie să ajungeți undeva? - La Palm Springs.
Ar fi un ocol cam mare pentru mine.
Știți de unde am putea închiria o mașină?
Dacă o luați pe drumul ăsta
și mergeți vreo 950 km, ajungeți la Las Vegas.
Ai pățit ceva, drăguță?
Uite cum facem,
am o Yugo veche de vânzare.
O Yugo?
Ce-i aia Yugo?
E o mașină cu zece ani mai bătrână decât tine,
făcută într-o țară care nu mai există.
E 50 de dolari.
O luăm.
Bun, 50 de dolari. Da, merită fiecare bănuț.
Fiecare bănuț.
Dar...
ar fi bine să n-o luați tare.
A avut vremuri mai bune.
Când?
Daryl, sigur nu se dezmembrează la 100 km/h?
Nicio grijă! Nici nu se apropie de viteza asta.
Baftă!
Dacă vreți să ascultați radio,
aveți nevoie de asta.
Te-am nimerit! Te-am nimerit!
Of, m-au nimerit!
Ura! Ești mort! Acum pot să joc eu?
Nu, e prea târziu! Am reînviat.
Bunicule, nu e corect!
Doar să termin nivelul ăsta.
Spui asta de două ore!
Încep să-mi fac griji pentru tine!
E foarte nesănătos.
Îți iubești bunicul, așa e?
Sigur că da.
Atunci zi-mi cum trec de Câmpiile de Foc.
Pe cine să elimin întâi?
Pe tipii din Turnul Pieirii sau pe cei de la sol?
Pe niciunii.
Te furișezi după deal și ataci din spate.
Și e un bonus după bolovanul ăla.
Ești un băiat bun. Ia o mentosană.
Nu-mi trebuie.
Scumpo, nu vrei să afli ce s-a întâmplat la picnicul hipopotamilor?
Nu!
Doar nu te aștepți să-i placă,
dacă nu-i citești niciodată acasă.
Îi citesc tot timpul.
Am întâlnit o mulțime de fete fierbinți la piscină.
La propriu, sunt vreo 43 de grade afară.
Ce ai pățit?
Am ațipit câteva ore la piscină.
Dar nu-ți face griji, mă dădusem cu asta.
PJ, asta nu e cremă cu ecran solar. E ulei de bronzat!
Care-i diferența?
Una îți apără pielea de razele nocive, alta te prăjește ca pe o gogoașă.
Nu-i de mirare că mă simțeam cam prăjit.
Ai crescut de unul singur, nu-i așa?
Vrei să vii să stai cu noi?
Bravo, ai intrat în atmosfera Crăciunului, Moșule!
Gabe!
Scuze! Știi ce o să-ți facă bine?
Un duș fierbinte.
- Serios? - Da.
Câtă ignoranță!
Parcă ai fost crescut de lupi!
Lupi grași.
Frate, întâi am înghețat, acum ard.
Nu e vacanța pe care o visam eu.
Nici eu.
Ăsta ar fi un loc bun de stat la colț.
- Nu cred că Charlie trebuie pusă la colț. - Sigur că nu! E un îngeraș!
Mă refer la tine.
Stai acolo
și gândește-te ce înseamnă să fii un părinte bun.
Vrei să faci fursecuri cu bunica?
- Da! - Ura!
Tati obraznic.
Nu primește fursecuri.
Nu se poate așa ceva!
Ba se poate.
Ce faci?
Cred că ajută să ne aplecăm în față.
E vreo cale să ocolim munții?
Sigur. Ia-o la stânga spre Mexic și apoi întoarce-te.
Scumpo, vrei să aprinzi farurile?
- Sunt aprinse. - Ba nu sunt.
Atunci nu avem.
Grozav. Mă uit în manualul de utilizare.
Cum se spune „far” în sârbă?
Sigur nu vrei să conduc eu?
Nu. Mă descurc.
Sunt un adult responsabil care poate merge în vacanță
fără alt adult responsabil, fiindcă sunt eu unul.
Eu însămi.
Bună, dragule! Cum e în vacanță?
Maică-ta m-a încuiat într-o cameră.
Ce ai făcut?
N-am făcut nimic!
Când ajungi?
La viteza cu care mergem,
aș zice că de Ziua Cârtiței.
- Te rog, grăbește-te! - Dragă, fac ce pot. Suntem într-o Yugo.
Nu, nu se mai fac.
Știi sârbă? Nu, stai...
Poate e croată.
Vrei să caute copiii traducerea pe internet?
Aș putea țipa la ei printr-o aerisire.
Copiii! Se distrează? Unde sunt?
Charlie e cu maică-ta. Gabe e cu taică-tău.
Și...
Se pare că PJ tocmai a intrat la duș.
Mamă! Drumul devine drept.
Închid! Accelerăm la 15 km/h. Te iubesc!
Nu, nu, nu! Nu...
Uite!
Ce ușurare!
Bun, de acum o luăm la vale. La propriu.
- Ai putea încetini puțin. - Da, încerc.
- Încetinește, serios. - Nu pot.
Apasă frâna! E cea din stânga.
Știu! Nu merge!
Bine, nu te panica!
Nu mă panichez!
Bine! Bine! Amintește-ți, conduci excelent.
Chiar crezi?
În clipa asta, cred că e foarte important să crezi tu.
Bine, bine!
Încearcă frâna de mână!
Super!
Poftim!
Ce vrei să fac cu ea?
Să-l bați măr pe Lenny!
Îl cheamă Daryl!
Bine.
Partea bună e că nu ninge.
De ce a trebuit să spui asta?
Îmi pare rău!
Pornește ștergătoarele!
Serios?
E prea mult!
Abia dacă văd ceva!
Uite, văd o lumină în față!
Doamne! Două lumini!
Sunt faruri!
Bine, bine! Nu te panica!
Când intrăm pe drum drept, se oprește de la sine.
Când o să fie asta?
În trei, poate patru.
- Kilometri? - Ore.
24 de ore până în dimineața Crăciunului
Pac! Pac! Ești mort, te-am nimerit!
Pac! Te-am nimerit iar!
- Bunicule! - Încă cinci minute!
Ai jucat toată noaptea?
Da. Mai puțin când am luat o pauză de pipi de la 4:00 la 4:45.
Apoi m-am blocat în Pustiul Gorlion,
a trebuit să caut ieșirea pe internet.
Acum joc cu niște puști din Coreea.
Gustă-mi furia, Yong-Woo!
Nu te pot lăsa să continui așa.
Trebuie să opresc jocul, ca să-mi pedepsesc aspru nepotul.
E pentru binele tău.
Mentosană?
Bunicule, nu! Bunicule!
Bunicul și-a pierdut mințile!
Încă un lucru pe care îl are în comun cu bunica.
Ai mentosane în păr?
Și în nas!
Vino încoace! Sunt lihnit.
Poftim?
Serios?
Nu-s rele deloc.
Între timp...
Teddy, trezește-te! Pierdem timp.
Am avut un vis îngrozitor.
Nu. E realitatea.
Să-mi ridic scaunul.
Te ajut.
Nu strica mașina.
N-o stric! Nu fi ridicolă!
- Uite! - Mersi.
Se poate repara.
Dar asta nu, probabil.
Partea bună e că merge în continuare radioul.
Nu e momentul.
Am încărcat-o toată.
Și... iată bagajele care erau în portbagaj.
Cred că portbagajul era.
Era cu trapă. Mulțumesc, Walter.
Nu sunt Walter, sunt Lenny. Am cumpărat firma lui Walter.
Da! Era cam cât un hobbit.
Ați avut alt service înainte?
- Da, pe care i l-ați vândut lui... - Daryl! Da!
V-ați gândit să păstrați salopetele și să schimbați ecusoanele?
Nu contează. Știți cum am putea ajunge...
oriunde, de aici?
Doamne, nu știu!
Cu autostopul, cred.
Baftă!
Nu facem autostopul!
Ei bine, Charlie, iată-ne într-o zi obișnuită de Ajun.
Suntem undeva în deșert. Cred că în Utah.
Cui îi pasă?
Și uite-o pe mama!
Se abține cu brio să plângă pentru că avem un Crăciun îngrozitor.
Și a pornit!
În ritmul ăsta, ajungem în Las Vegas pe la prânz.
- Mi-ar plăcea! - Da.
Mamă, ai auzit? Merg la Las Vegas! Dacă ne iau, acolo închiriem o mașină.
Teddy, citește-mi pe buze: nu facem autostopul.
E autostop doar dacă sunt străini.
Sunt străini.
Doar până le oferim micul dejun!
Bună ziua! Bună!
Sunt Teddy Duncan și ea e mama mea... Mamă!
Ea e mama mea, Amy.
Salutare! Sue și Stan McKinney.
Ne pare bine de cunoștință. Vă deranjează dacă stăm cu dv.?
Nu vrem să ocupăm mult spațiu când se aglomerează.
Vine multă lume la micul dejun.
Dacă ne îngrămădim aici, va fi bine.
- Da. - Da, grămadă.
Am auzit din întâmplare că mergeți la Vegas.
- Ce coincidență! Noi, la Palm Springs! - Unde e coincidența?
Excelentă întrebare, Stan.
Mergeam la Vegas, fiindcă trebuie să închiriem o mașină.
Fiindcă a noastră e bucăți.
La propriu, s-a dezmembrat.
Iar Lenny... Ați crede că era Walter, dar de fapt era Lenny...
Și nu e nici Daryl.
Ați zice că Daryl e Lenny, dar e doar noul Lenny și Lenny e Walter.
Dar de fapt, e doar Lenny.
În fine, Lenny ne-a strâns mașina cu lopata din parcare.
- Ce-ar fi să comandăm? - Bună idee.
Eu vreau șase ouă-jumări, cu bacon și cârnați alături.
- Cârnăciori sau chiftele? - Ambele.
Cu clătite.
Obișnuite sau mici?
Ambele. Cu gofre, friganele și pâine prăjită.
- Albă, integrală sau... - O vreau pe toată.
Apoi vreau niște șuncă, slănină canadiană,
un corn, două gogoși, prăjitură cu cafea
și o salată de fructe.
Și brânză proaspătă. Degresată.
Am grijă la siluetă.
Și ce vă duce la Vegas?
Mergem la un congres. RSRE.
Grozav, grozav, super, da!
Noi vrem doar să ajungem la cei dragi de Crăciun.
Mâncați aia?
- E șervețelul meu. - Da, dar e peltea pe el.
Cum ziceam, ne e teamă că dacă nu ajungem azi la Vegas,
vom rătăci singure prin deșert
în cea mai importantă dintre sărbători.
Poftim încurcătură!
Da, așa e. Sperăm la o minune de Crăciun
de la niște oameni buni care ne-ar putea duce.
Da, chiar că asta vă trebuie.
Da!
- Am fi enorm de recunoscătoare... - Sunt convins.
...oricui, chiar și cuiva abia întâlnit,
care merge la Vegas, are mașină...
mai ales una cu patru uși...
A, da, ar fi bună.
Pentru Dumnezeu, ne luați și pe noi?
Bineînțeles! De ce n-ați întrebat?
- Dar nu mâncați în mașină. - Nici nu m-aș gândi.
Alifia asta pentru arsuri e foarte bună.
Mă simt mult mai bine.
Scumpete, cred că ți-ai pus prea multă.
- Stai să mai șterg din ea. - Bine.
Îmi pare rău, drăguță!
Nu-i nimic. Mă așez puțin.
Problema e, dulceață, că nu te pot lăsa să te apropii de mobilă așa.
Atunci unde pot sta?
Voi ce căutați aici?
Bunica a făcut urât și v-a trimis și pe voi aici?
Acum mult timp. Bine ai venit!
Pe mine, nu. Eu mă ascund de bunicul.
Vreau la mama!
Da, și eu.
N-am nimic.
Stan, suntem într-o zonă cu radiații gama.
- Am înțeles. - Da!
De curiozitate, ce e cu șepcile?
- Precauția nu strică niciodată. - Nu.
Ție ți se par cam ciudați?
Aproape la fel de ciudați ca faptul că ai mâncat un șervețel.
Nu!
- Ți-e bine? - Nu chiar.
- Am nevoie de o pungă. - Mamă, iar?
Sunteți bine acolo, fetelor?
Da! Ce-ar fi să-mi povestiți de congres?
Mergem în fiecare an. E strașnic!
Sunt convinsă.
E plăcut să fii printre oameni care au avut aceeași experiență ca tine.
Îmi închipui!
Fiindcă, dacă nu ți s-a întâmplat, n-ai cum să pricepi.
- Absolut! E... - Dă-mi-l!
- Dar prin ce anume? - Să fii răpit de extratereștri.
- Scuzați-mă, ați spus cumva... - Să fii răpit de extratereștri.
Asta e RSRE.
Rețeaua Supraviețuitorilor de Răpiri Extraterestre.
- Care dintre voi...? - Amândoi am fost.
Acolo ne-am întâlnit mai întâi. La bordul navei spațiale.
Sigur, n-am știut atunci.
Nu, nu! Abia ani mai târziu,
după ce ne-am recuperat prin hipnoză amintirile reprimate.
Doamne!
Scumpo, ți-e bine?
Mi-e doar puțin greață.
E cel mai des întâlnit efect secundar al unei răpiri.
Și pofta de mâncare crescută?
E al doilea cel mai des întâlnit efect secundar.
Credeți-mă, mă simt așa de ceva timp.
Cred că mi-aș aminti dacă m-au răpit extratereștrii.
Nu, scumpo, așa funcționează! Nu-ți amintești niciodată.
Nu de la început.
Ai avut vreun episod în care n-ai mai știut de tine?
În afară de cei 18 ani de când mi s-au născut copiii?
Credeți-mă, n-au răpit-o extratereștrii. Am fost cu ea toată noaptea în munți.
Acolo te răpesc!
Mă întreb dacă te-au marcat.
Ce-ar să le sondăm, să aflăm?
Nu, nu, nu! Nu le sondați! Fără sonde.
Bine, folosim burghiul.
Dar o să lase cicatrice.
Nu, nu, nu, nu, nu, nu!
Nu e necesar, bine?
Vă promit că n-am fost răpită de extratereștri.
Pofta aia de mâncare, pe lângă greață?
Ori ai fost răpită de extratereștri, ori ești însărcinată!
Surpriză!
15 ore până în dimineața Crăciunului
Aveți totul aici.
Baftă și Crăciun fericit!
- Crăciun fericit, Stan! - La revedere!
Sigur n-ai în pântec un bebeluș extraterestru?
Da. Sunt sigură că obstetricianul meu și-ar fi dat seama.
Dacă te răzgândești, suntem în cartea de telefoane!
- La revedere, scumpo! - La revedere!
La S, de la „săriți de pe fix”.
La revedere!
Scumpo, păzești tu bagajele? Trebuie să merg la toaletă.
Stai așa! Putem vorbi despre faptul că ești însărcinată?
Și nu mi-ai zis?
Teddy, am vrut, dar...
Eu și tata am decis
să anunțăm toată familia odată, în ziua de Crăciun.
Mă scuzați, aveți niște mărunți pentru mâncare?
Da.
- Poftim. - Mulțumesc.
- Cum s-a întâmplat asta? - Cred că știi cum.
Ai văzut filmul la școală. Mi-am dat acordul.
Dar cinci copii, pe bune?
Uite, discutăm după ce fac pipi.
A fost un drum foarte lung. Ai grijă de bagaje.
Unde sunt bagajele noastre?
O, nu!
Bună!
Sub toată alifia asta, se află un tip foarte sensibil.
Pot să vă ofer chipsuri de banane?
E greu de crezut că n-a mers.
Nu e grozav? În sfârșit, ceva ce nu poate strica.
Bună, scumpo! Sunteți aproape?
Ce-ați făcut?
Nu, nu, nu! Știi ce?
Stați acolo, vin să vă iau.
Nu știu. Plecăm de cum îl conving pe taică-tău să-mi dea mașina.
Ne vedem când ajung.
Bine. Și eu te iubesc.
Ce e?
Mă duc să le iau pe mama și pe Teddy. Rămâneți cu bunicii.
- Nu, nu! Nu te lăsa aici! - Ia-ne cu tine!
Te rugăm, te rugăm, te rugăm!
Bine!
Ce bine! Ați venit la timp pentru niște fursecuri de Crăciun!
Cu excepția ta. Ești în continuare pedepsit.
Petunia, Amy și Teddy sunt blocate în Vegas.
Bietele de ele! Sunt bine?
Sunt bine. Dar îmi trebuie mașina, ca să mă duc să le iau.
Hank! Avem o urgență!
Trebuie să te duci la Las Vegas să iei fetele!
Stai să termin nivelul!
Văd deja Piatra lui Mitrios!
Nu iese de acolo prea curând.
Băieți, luați-vă schimburi, mergem.
Mă lăsați singură în Ajunul Crăciunului?
Păi...
Nu de tot.
N-am timp să reglez scaunul ăla de mașină.
Poți avea grijă de ea cât lipsesc?
Sigur că pot.
Am știut mereu că va veni ziua asta.
Bine.
Scumpa mea, ne întoarcem repede, da?
- Îmi promit. Toți. - Mama.
- Te rog, asigură-i un Ajun frumos. - Sigur că da!
- Va fi nemaipomenit... - Pa, tati!
Pa, dulceață!
Nu, nu, nu, nu! Nu, nu, nu, stai!
Cum o împiedic să strice lucruri?
E simplu. Spune-i să nu pună mâna și gata.
Ți-am zis să ai grijă de bagaje!
Nu eu am plecat!
Trebuia să fac pipi!
Încă trebuie să fac pipi!
E grozav, da! Nu tu bagaj, nu tu poșetă, nu tu bani. Și mor de foame!
- Ar putea fi mai rău. - Nu prea văd cum!
Sper că a meritat biletul ăla.
Am făcut tot ce am putut ca să găsesc o soluție.
Iar tu nu mi-ai fost de ajutor!
Fiindcă ai vrut să dovedești ce responsabilă ești!
Mamă, nu sunt părintele!
Nu eu trebuie să fiu cea responsabilă!
Dar nu eu am stricat Crăciunul!
- Vai, Teddy... - Asta-i cea mai mare răutate!
Crezi că am vrut să stric Crăciunul?
Deja mă simt îngrozitor! Și vrei să mă simt și mai rău!
Nu, nu, nu! Teddy, întoarce-te!
Lasă-mă în pace!
Teddy!
Nu.
Nu, nu, îmi pare rău.
E Ajunul Crăciunului în Las Vegas, Charlie.
Tot ce-mi doresc de Crăciun e un sandvici.
Aș vrea să fiu mim.
Uită-te la tipul ăla, se descurcă binișor.
Te gândești la ce mă gândesc eu?
Nu, nu, nu, nu! Scuze...
Scuzați-mă, dle!
- Ce faci? - Te ajut.
N-am nevoie. Pot și singură.
Nu poți, Teddy! Ai greșit și gama.
Mamă!
Exact așa sunt sărbătorile la mine acasă.
- E foarte bine. - Foarte bine.
Deșertul Mojave
- Fă dreapta acolo. - Unde acolo?
E un drum nemarcat la vreo 100 m.
Crede-mă, am făcut traseul!
Dacă o luam pe acolo, făceam cu 30 de minute mai puțin.
- Sigur? - Ascultă-mă. Întoarce și virează.
Nu-l asculta!
Am văzut un film care începea așa.
Și cum se termina?
Nu știu. M-am speriat și am ieșit din sală.
Eu am rămas. Șoferul a supraviețuit.
Mie îmi ajunge.
Dar foarte puțin, apoi a fost mâncat de zombi.
Scuze.
- Cât avem? - Avem de un bufet de 8,99 dolari.
Da, da. Sigur pe aici trebuie.
Opriți!
Cu excepția tipilor înarmați!
Ei nu erau pe hartă.
Cine sunteți? Sunteți polițiști?
Vreau să văd niște legitimații.
Legitimații? Nu ne trebuie nouă legitimații.
Poate ar fi o idee bună. Am putea fi următorii Jersey Boys.
- Nu cred că... - Nu zic să mergem pe Broadway.
- Să nu ne aruncăm! - Exact!
Să ne lansăm în Chicago sau Los Angeles. Câteva luni, să corectăm ce nu merge.
Cine să ne facă muzica? Sondheim sau Lloyd Webber?
Elton John!
Cum zici tu, mamă.
Fruntea sus, fetițo!
Dacă e vorba de vacanța de primăvară, atunci...
Da?
E greu.
Ce, mamă? Ce e greu?
Să-ți dau drumul.
Dacă faci o călătorie ca asta singură, chiar ești om mare.
Și... eu vreau să fii copilul meu.
O să fiu mereu copilul tău.
Și continui să faci copii, deci nu ți se termină.
Aș vrea să fi fost și ceilalți aici.
Îmi pare rău că am stricat Crăciunul.
N-ai stricat Crăciunul.
Măcar noi suntem împreună.
Încă putem să mâncăm clătite de Crăciun,
chiar dacă-s vechi de șase ore și încălzite.
Și nu sunt în formă de brad.
Teddy,
mi-ai dat cel mai frumos dar din lume.
Propriul meu musical pe Broadway!
Da...
Mamă, fata aia!
Are bagajele noastre.
Poartă bluza mea mov!
Îi stă mai bine decât mie!
Stai! Ne trebuie un plan.
Ba nu, sari pe ea!
- Gata, te-am prins. - Și arăți groaznic în bluza aia.
Îmi pare rău! Îmi pare foarte rău!
Da, plângi cât vrei, noi chemăm poliția.
Nu, jur că n-am mai făcut așa ceva niciodată!
N-am știut ce altceva să fac, fiindcă mi-era foarte foame.
V-am văzut bagajele acolo, iar eu nu mâncasem de atâta vreme...
Vrei să nu mai plângi, ca să pot chema poliția?
Îmi pare rău!
Sunt foarte obosită, sunt rătăcită
și nu vreau decât să mă duc acasă,
dar nu pot, fiindcă e la 1500 km de aici.
Și n-am niciun ban.
Cum s-a întâmplat asta?
E o poveste lungă.
Avem timp.
Stați locului! Nu ajută la nimic să vă zbateți.
Scoateți-le legăturile de pe ochi.
Bine.
- Orice ați vrea... - Știi ce vrem!
Să n-ajungă Piatra lui Mitrios în mâinile tale galbene și murdare!
- Habar n-am despre ce vorbești. - Am eu!
Gabe, te rog!
Uite ce-i, suntem nevinovați.
Mergeam să le luăm pe soția și fiica mea...
Pe un drum pustiu nemarcat, noaptea, în Ajunul Crăciunului?
Mă iei de prost?
Mi-am făcut doctoratul la Caltech!
Da? Atunci ești destul de deștept să știi că răpirea e infracțiune gravă.
Bună asta! Ești foarte convingător.
Spune-i lui Jablowsky că, indiferent ce urmărea
să obțină cu voi, nu i-a mers.
O să vă călcăm în picioare.
Și nici gând să puneți mâna pe Piatră.
Nici nu știm ce e!
Eu știu!
Și o să pierdem Crăciunul! Ce-ai zis?
Știu exact ce se întâmplă!
- Suntem în Reconstituirea Morții! - Adică?
În fiecare an de Ajun, Chuck Jablowsky,
multimiliardarul care a inventat Galaxia Morții,
ține o legendară partidă de paintball bazată pe joc.
E ca un uriaș joc video care a prins viață!
De ce îl face în Ajun?
Jumătate dintre programatorii lui sunt hinduși.
Restul sunt tocilari antisociali, care n-au viață.
Încep să înțeleg de ce nu sunt fete mișto printre ei.
Da. E păcat.
Cât durează jocul?
Până când echipa galbenă capturează Piatra lui Mitrios
sau e decimată de cea galbenă.
De obicei durează câteva zile.
Deci stăm aici până după Crăciun?
Nu și dacă evadăm.
Știți ce? Să ne întoarcem scaunele spate în spate
și poate reușim să ne dezlegăm.
Așa!
Deja funcționează.
Stai, tată, nu! Tată, tată, tată...
- Nu, nu, nu, nu! - Tată!
- Gabe, m-ai împins prea departe! - Ba tu, pe mine! Stai locului!
E ideea mea! Lasă-mă să fac ce trebuie.
- Da, dar eu sunt mai mic și mai agil! - Eu sunt mare, trebuie să mă asculți.
Tata are dreptate.
Cum te-ai eliberat?
Îmi alunecă brațele de la alifia pentru arsuri. Au ieșit imediat.
Dezleagă-ne!
A, da, da!
Ce ușor a fost de dezlegat!
Se pare că la Caltech nu trebuie să știi să faci noduri.
Bun, să mergem!
Stați, stați, stați...
S-ar putea să avem nevoie de puști.
Bună idee!
Poftim!
- Da! - Așa!
Suntem gata, băieți?
- Da. - Bine.
La trei. Unu, doi, trei!
Bine. La trei. Unu, doi, trei!
Unu, doi, trei!
- Haide! - Dă-mi voie.
Mulțumesc.
Nu-i nimeni aici.
Ne mai ții minte? Unde e mașina noastră?
Nu pot vorbi, sunt mort!
Ei, haide!
Regulile nu există degeaba, da, amice?
Mai lasă-ne, omule! E Ajunul Crăciunului!
- Nu suntem ca tine! Avem vieți. - Omule, eu am ales să fiu aici!
Mda...
Băieți, uitați-vă la harta asta!
Dovedește că era bună scurtătura?
Mă rog, mai puțin partea cu răpirea.
Poți să găsești mașina pe hartă?
Cred că e acolo, după Turnul Pieirii.
Dar e în teritoriul echipei roșii.
Dacă ne ducem după ea, o să fim răpiți iar.
- Pe de altă parte... - Ce?
Toată strategia lor e în planul ăsta.
Și e luată din Galaxia Morții.
Știu exact ce o să se întâmple.
Deci ne poți duce la mașină?
Tată, pot chiar mai mult.
Cred că pot câștiga jocul.
Îmi doream mult să mă duc la un festival de muzică,
dar mama a zis că sunt prea tânără și iresponsabilă
ca să traversez țara fără un adult.
Am mai auzit asta.
Eu am zis-o.
A urmat o ceartă uriașă, bineînțeles, fiindcă ne certăm de la orice.
Hainele mele, notele, inelul din nas, dar cu asta a avut dreptate,
încă n-am miros pe partea asta.
Ai învățat lecția.
A zis că, dacă mă duc la festival, să nu mă mai obosesc să mă întorc acasă.
Dar eu tot m-am dus.
Persoana cu care venisem m-a lăsat baltă și am rămas blocată aici.
Ai sunat-o pe mama ta?
Dar a zis că n-o să mă ierte niciodată.
Uneori, mamele spun câte ceva fără să vorbească serios.
Da, așa e. Tot timpul.
Odată i-am zis că, dacă nu-și face ordine, doarme în curte.
- Chiar am dormit în curte. - Era vară.
Vreau să spun că e Ajunul Crăciunului.
Sună-ți mama.
Nu pot. Mi-e prea frică.
Vrei s-o sun eu?
Bună, Brenda? Sunt Amy Duncan.
Va trebui să-ți dau niște explicații.
O să fie bine.
Nu știu, mama poate fi cam țicnită uneori.
Toate sunt.
Nu știu, mama ta pare chiar în regulă.
Vrea să facă din certurile noastre un musical pe Broadway.
- Chiar că e o țicneală. - Da!
Ce coincidență! Și eu am patru copii!
Doamne! Și eu sunt însărcinată! Parcă suntem gemene!
Te uiți la Burlacul?
Știu, nu e odioasă? Nu-mi vine să cred că a ales-o pe ea.
Dar știi ceva?
Sub toată nebunia asta, chiar țin la noi.
- Și la reality-show-uri. - Da, și la ele.
Stai puțin.
Jordan, cineva vrea să-ți vorbească.
Bună, mamă.
Cum a fost?
Avem aceeași părere despre Burlacul.
Nu, vreau să spun, crezi că se vor împăca?
Și mie mi-e dor de tine.
Cred că s-au împăcat.
Bine.
Și eu te iubesc, mamă.
Ne vedem curând.
E totul în regulă?
Mulțumesc tare mult!
Cu mare plăcere.
Pleci spre aeroport?
Te duci acasă, nu?
Da, numai că...
Biletul de avion e cam scump pentru mama, așa că...
o să caut un adăpost pentru diseară și apoi văd eu cum strâng bani de autobuz.
Dar nu vă faceți griji, n-o să fur nimic.
Nu, nu, nu, nu e vorba de asta...
Vreau să iei tu ăsta.
- Ce e? - Un bilet de avion.
- Nu, nu, nu! - Ba da, ba da!
- Nu pot! - Mi-a adus multe necazuri,
dar, dacă te duce acasă de Crăciun, atunci a meritat.
Mulțumesc.
Mulțumesc încă o dată.
Doamne! Trebuie să-ți dau bluza.
Nu, nu, nu, păstreaz-o! Ție îți stă mai bine.
Vă mai mulțumesc o dată!
Crăciun fericit!
Pa!
Sunt foarte mândră de tine! Ai făcut un gest foarte matur.
- Destul de matur să plec singură? - Da, dacă ai avea bilet!
- E dureros de ironic. - Da!
Ești sigură că aici trebuie să ne întâlnim cu tata?
Nu răspunde la telefon.
Știi ce? Îi trimit un mesaj.
Nu vă împrăștiați! Mișcați-vă, Mișcați-vă!
Bravo, echipă! Ochii în patru!
Păziți perimetrul din dreapta.
Tată, când ești în bătaia focului, îl ții pe vibrații!
Nu-mi place pe vibrații! Mă gâdilă.
Ce faci?
Îi răspund mamei tale la mesaj.
Fără mesaje când ești în bătaia focului!
- PJ! - Se rezolvă.
Tocilarii ăștia pică ușor.
Tată, hai! Aproape am trecut de Câmpiile de Foc!
Se vede Pustiul Gorlion de aici!
Ia stai așa! Mergem direct la mașină, așa e?
Da! Da, tată, dar e după Pustiu.
- Chiar e? - Nu!
Doamne, e tatăl tău!
„În întârziere. Nu pot vorbi sau scrie din bătaia focului. Te iubesc, vorbim.”
E ciudat.
Nicio speranță să petrecem Crăciunul cu toții.
Ba o să fim cu toții!
Știm pe ce traseu vin.
Închiriem o mașină și ne întâlnim la jumătate. Hai!
- Să mergem! - Bravo, fată!
„Noroc, închirieri de mașini.”
„Deschis 364 de zile pe an.”
E trecut de miezul nopții. Nu e deschis nicăieri.
Dar acolo?
Bună! Crăciun fericit!
- Crăciun fericit și dv.! - Mulțumesc.
Știam eu că merită să țin deschis toată noaptea, de Crăciun.
Da... Chestia e
că speram să știți vreo firmă de închiriat mașini care e deschisă.
Vedeți, ăsta-i necazul cu firmele de mașini.
N-au cultura devotamentului. De asta am vândut service-ul,
m-am mutat aici și am cumpărat firma de la Gary...
- Deci nu sunteți Gary? - Nu! Nu, nu, mă numesc...
Nu ne spuneți! Sunteți Walter?
Cum ați ghicit?
Cu câteva sute de kilometri în urmă, fosta dv. firmă ne-a remorcat mașina...
de fapt, a adunat-o cu lopata.
Ca să vezi! Ce face Lenny?
- Grozav. - Grozav!
- O duce grozav. - Și Daryl.
- Îl știți pe Daryl? - Da.
- Uimitor! - Da, da, chiar a fost.
Uite, Walter, Crăciunul familiei mele depinde
de plecarea noastră din Vegas înainte de răsărit.
Așadar, care e cea mai bună soluție?
Ziua de Crăciun
Credeam că dăm de ei până acum.
Hai să ne odihnim.
Crăciun fericit, puiule!
Crăciun fericit, mama!
Sper că băieții sunt bine.
Oriunde ar fi.
E ceva aici!
Fugiți! Fugiți! Fugiți!
Toată lumea pe deal! Pe deal!
Mișcați! Mișcați!
PJ!
Tată!
Fă-o pentru tata!
Da! Da! Da!
Piatra lui Mitrios e a mea!
Și ce aproape eram!
Cine ești? Nici nu faci parte din joc!
Serios? Și atunci de ce am Piatra lui Mitrios?
Uite-l pe Jablowsky.
O să te facă pilaf!
Mă rog, o să plătească un tip să te facă pilaf.
Chuck Jablowsky!
Știți ce pățesc cei care vin neinvitați la jocul meu de paintball?
Îi expediați cu o mustrare severă și un telefon cadou?
Nu, plătesc un tip să-i facă pilaf.
V-am zis.
Dacă nu cumva poartă uniforma echipei mele,
caz în care am câștigat!
Așa te vreau!
Eu îl las să termine repede temele ca să se poată juca.
Dle, vă mulțumesc mult că nu plătiți un tip să ne facă pilaf.
Permiteți-mă să zic că e o mare onoare să vă strâng mâna bizar de mică.
Plăcerea e a mea. Ai câștigat jocul pentru mine!
Cum te pot răsplăti?
Cred că s-a pomenit ceva de un telefon.
De fapt, avem nevoie de transport.
Vreo șansă ca bucătarul să facă clătite în formă de brăduți?
Abia le face și rotunde.
Îmi pare rău că n-ai văzut-o pe Charlie punând steaua în brad.
Nu-i nimic, scumpo!
Vor mai fi Crăciunuri.
Cum ați...?
Un amic de-al meu v-a localizat telefoanele și ne-a adus.
Nu se poate!
- Mulțumim! - La revedere!
- Pe curând! - La revedere! Mulțumim!
Mersi!
Voi cum ați ajuns aici?
- Vedeți bicicleta-tandem? - Da.
Cu ea am venit până aici. De la Las Vegas.
- Sunt... - 145 km.
Mă doare fundul.
Păcat că nu-s aici și părinții mei și Charlie.
Bună!
Salut!
Salut, gașcă!
- Ia uite-o pe fetița mea! - Bună!
Charlie!
Cine mi-a lăsat mașinuța în mijlocul deșertului?
Uite-așa!
Bine că am luat-o pe scurtătură, altfel nu...
Pe toate crosele!
Aia e... aia e Piatra lui Mitrios?
Cea adevărată. Ai terminat jocul?
Da. Am niște bășici la degete de nu ți-ar veni să crezi.
- Cine-i aici? - Mama.
Cine-i aici? E mami.
- Petunia, cum i-ai reglat scaunul? - A fost simplu.
Chestia asta era băgată în mașinărie. Mi-a picat în mâini.
Steaua!
Gata, Charlie! E rândul tău!
Bravo, duci mai departe tradiția, Charlie!
Au fost niște sărbători ciudate.
De fapt, mamă, cred că e Crăciunul cel mai frumos din viața mea.
Mersi că spui asta, mama!
De acord cu tine! E cel mai tare Crăciun!
Și eu, da!
Amin, frate!
Frate, m-ai...
Bună!
Frate, ai văzut?
Mi-a făcut cu ochiul!
Minune de Crăciun.
Bine.
Cine vrea clătite?
Ia te uită! Arată ca niște brăduți de Crăciun.
Apropo de minuni de Crăciun...
Stați, mai am una.
Trebuie să filmez asta.
Așa, uite!
Sunteți gata?
O să mai avem un copil.
Felicitări! Mentosane pentru toți!
Uite un lucru la care te pricepi.
Să faci copii frumoși.
Și eu te iubesc, Petunia.
Și pe tine te iubesc!
Se pare că și tu vei fi soră mai mare.
Baftă, Charlie!
Sfârșit
...aproape
Aeroportul Palm Springs
363 de zile până la Crăciun
- Va trebui să-mi dați asta. - Ba nu! Dați-mi-o...
Las-o, Gabe!
Doamnelor și domnilor, din cauza politicii agresive de vânzări,
zborul este suprarezervat cu un loc.
Așa că, dacă vrea cineva un drum gratis...
Aici!
Rândul tău.
Ajungem până la Anul Nou.
Ba nu.
Cu ce preț, Teddy?
Cu ce preț?
Dacă am...
Ce fac aici?
Tăiați!
Pregătiți camera și acțiune!
- Da! - Da!
Și iaurt.
Iaurtul nici nu e în meniu.
Știi ce vreau să spun?
Habar n-am despre ce vorbești.
Am eu!
Bradley... Bradley!
Și gafă de la filmare.
Traducerea: Georgeta Huzum
api.OpenSubtitles.org is deprecated, please implement REST API from OpenSubtitles.com