Subtitles downloaded from www.OpenSubtitles.org
Modul de f x pătrat, d x.
Vă rog terminati ecuatia pentru data viitoare.
Stiu că multi ati rezolvat-o la liceu, dar nu strică să vi-o reamintiti.
Multumesc, Steven.
Am notat un sistem Fourier pe tabla de pe coridor.
Sper ca măcar unul dintre voi să-i dea de capăt până la finele semestrului.
Cel care va reusi, nu numai că îmi va intra în gratii,
dar va putea avea faimă si succes,
deoarece realizarea să va fi notată si numele îi va fi tipărit
în revistă de succes M.I.T. Tech.
Printre câstigătorii anteriori se numără laureati ai premiului Nobel, medaliei Field.
Astrofizicieni renumiti si profesori M.I.T.
Asta e tot. Dacă aveti întrebări..
Sunt sigur că Tom vă poate răspunde.
- Bună, Will. - Kirsten, ce mai faci?
Nu m-am întâlnit cu Caty aseară.
- Nu? - Nu.
- De ce? - Nu stiu.
- Caty! - Ce-i?
De ce nu mi-ai dansat din buric, asa cum faci de obicei?
Du-te naibii, cu tot cu înjurăturile tale irlandeze, Chuckie.
Chiar crezi că sunt dispusă să-mi irosesc energia pentru mititica ta?
Du-te acasă si rezolvă-te singur!
Mititica! Mititica!
Îi lipseste un dinte, Will.
Are tenul urât. Nu prea...
În plus, e ca si când te-ai însura cu Moby Dick, sti ce vreau să spun?
Doar că de multe ori ai ocazia să te culci cu viitoarea sotie a prietenului tău.
Si asta e bine. Unde pleci?
- Trebuie să plec. - Cum să pleci? E de-abia zece!
Nu, sunt obosit.
Înjurături irlandeze?
Habar nu are. Nu există înjurături irlandeze.
Nu mai da asa!
Nu mai acoperi placa!
O să fii pedepsit pentru asta, stii?
Crezi că mi-e teamă de tine? Acoperi prea tare placa aia.
Casey se duce la un bar al Harvard-ului săptămâna viitoare. Ar trebui să mergem.
- Si ce să facem acolo? - Nu stiu.
O să râdem de niste pusti inteligenti. Probabil ne vom integra perfect.
Ce lovitură!
Ce s-a întâmplat? Esti dur?
- Dle profesor Lambeau? - Da?
Sunt la cursul dumneavoastră de teorie aplicată. Ne-am adunat cu totii...
Vino încoace. Este sâmbătă!
- Sau poate vrei să bem ceva diseară. - Poate.
Nu am mai avut răbdare până luni, ca să aflăm.
- Ce să aflati? - Cine a demonstrat teorema.
E corect. Cine a rezolvat-o?
- Jack? - Nu, nu eu.
- Nemesh? - În niciun caz.
Hai, Joey, acum. Billy, fii atent la McNamara!
Hai, băiete!
- Joey, trage tare! Tare! - La naiba!
Lansează în jos, Mac! Asa trebuie! Bravo! Baza doi, Mac.
Morgan, cine e fata în pantaloni cu dungi? Are un fund apetisant.
- Da, e ca lumea. - Cine e tipul care e cu ea?
Încrezuta aia. Nu o suport. Will îl cunoaste.
Da, îl cunosc. E Carmine Scarpaglia.
- Tipul ăla mă bătea la grădinită. - Tipul ăla?
Da.
Hai să mâncăm ceva.
- Morgan, nu ai de gând să vorbesti cu ea? - Dă-o naibii.
- As mânca ceva bun. - Să mergem la Kelly's.
Morgan, nu am de gând să merg la Kelly's doar pentru că-ti place de fată de la bar.
- E un ocol de 15 minute. - Ce, nu avem 15 minute la dispozitie?
Un burger dublu.
Burger dublu.
Chuck, eu am cerut un burger dublu.
Taci din gură! Stiu ce ai comandat. Doar am fost acolo.
- Atunci dă-mi sandviciul ăla odată! - Cum adică, al tău? Eu l-am cumpărat.
Morgan, câti bani ai la tine?
Am spus că o să schimb...
Am spus asta când am oprit. Dă-mi sandviciul si nu mă mai toca la cap.
Bine, atunci dă-mi cei 16 centi pe care îi ai acum...
... si punem sandviciul tău la păstrare. Uite. Îl punem aici pentru tine.
Si o să îti facem un program. Vei veni zilnic cu sase centi.
- La sfârsitul săptămânii, o să-l primesti. - Chiar ai de gând să fii asa măgar?
Dar ce sunt eu, cel ce oferă sandviciuri? Cred că ti-ar trebui un cont de datorii.
Tot asa cum ati cumpărat si canapeaua...
Îti amintesti cum a pus mama ta câte 10 dolari pe zi, timp de un an?
Si în final si-a cumpărat canapeaua.
- Bine, acum pot mânca si eu? - tine-ti sandviciul!
Stai putin, Chuck.
- Încetineste. - Ce s-a întâmplat?
Încă nu stiu.
L-am văzut pe tipul ăla acum 15 minute. Trebuia să-l fi bătut atunci. Acum mâncăm.
- Taci, Morgan, vii si tu. - Ba nu.
- Nu vin. - Taci din gură, Morgan.
Ascultă-mă. Dacă nu iesi în 2 secunde,
după ce termin cu aia, tu urmezi.
Carmine, sunt eu, Will. Îti amintesti, am fost colegi la grădinită.
- Drace, hai să mergem, omule. - Calcă-l pe cap.
Dă-l cu fundul de pământ. Opreste-l.
Mori, ticălosule.
- Carter! - Haide!
Will, Will, haide.
Will, vino. Hai să mergem. Să mergem.
Usor, frătioare, usor.
- Salut, băieti, multumim că ati venit. - Veniti încoace.
Fir-ar să fie.
Mi se pare mie, sau numărul studentilor mei a crescut considerabil?
Ei bine, nici chiar în visele mele cele mai îndrăznete
nu pot crede că ati venit aici cu totii pentru a-mi audia cursul.
Ci mai degrabă, pentru a afla identitatea misteriosului magician al matematicii.
Asa că fără alte vorbe, înaintează, mare maestru pentru a-ti lua premiul.
Regret că îmi voi dezamăgi spectatorii,
dar se pare că azi nu va avea loc nici o demascare.
Totusi, am discutat împreună cu colegii mei
si am mai scris o problemă pe tablă,
a cărei demonstratie ne-a luat mai mult de doi ani.
Asa că ascultati: am aruncat mănusa,
iar studentii au răspuns, si au răspuns corect.
Salut, când e audierea?
Săptămâna viitoare.
Mă scuzati.
- Ce faci acolo? - Mă scuzati.
E munca unor oameni acolo. Nu e locul unde să faci graffiti.
- Nu pleca asa când vorbesc cu tine! - Du-te naibii!
Faci pe desteptul? Cum te numesti?
Doamne.
Se pare că e corect.
Will, cât de retardat trebuie să fii ca să-ti pierzi slujba aia?
Adică, trebuie să fie foarte greu să plimbi mătura aia de colo-colo.
Mitch, tu ai fost dat afară dintr-o astfel de slujbă.
M-au dat afară pentru că s-au făcut restructurări.
Da, au micsorat numărul de retardati care lucrau acolo.
Taci. Habar nu ai despre ce vorbesti.
Cel putin eu am o slujbă, e clar?
- De ce te-au concediat, Will? Spune. - S-au făcut restructurări.
- Poate că unchiul meu te-ar putea angaja. - Poate face asta?
Glumesti? Te-am întrebat ieri dacă pot obtine o slujbă...
Si ieri ti-am spus că nu.
Salut, Case!
Să stăm acolo.
E un... un bar al Harvard-ului, nu-i asa?
Credeam că aici sunt ecuatii si alte de-astea pe pereti.
Un pahar din cea mai bună bere pe care o aveti.
Trebuie să le salut pe puicutele alea de la bar.
- Să le vrăjesc. - Adu-ne si nouă putină potiune.
- Bună! - Bună!
- Ce faceti? - Bine.
- Deci, domnisoarelor... - Vii des aici?
Dacă vin aici? Da, vin.
Vin aici, asa, din când în când.
- Învătati aici? - Da.
- Da, cred că te-am văzut la un curs. - Da, la ce curs?
- Istorie. - Posibil.
Da, cred că asta a fost.
Poate că nu-ti mai amintesti de mine. Stii, îmi place aici.
Dacă vin aici, nu înseamnă că sunt genial. Sunt doar foarte destept.
- Salut, ce faci? - Bine. Tu?
Ce curs ziceai că era?
- Istorie. - Da.
Doar istorie? Înseamnă că era un curs general.
- Da, asa era. Un curs general. - Corect.
Ar trebui să vii si tu. E un curs bun. Ar fi o oră interesantă.
- Cum ti s-a părut cursul? - Sincer...
- ... mi s-a părut cam elementar. - Elementar.
- Fără îndoială, asa a fost. - Da.
Îmi amintesc ora aceea.
A fost chiar între pauza de dimineată si cea de prânz.
Clark, de ce nu ne lasi în pace?
- Stai linistită. - De ce nu ne lasi în pace?
- Mă distrez cu noul meu prieten. - E vreo problemă?
Nu, nu e nicio problemă.
Speram doar că ai putea să mă lămuresti în legătură cu evolutia
economiei de piată în coloniile din Sud.
Eu cred că înainte de Revolutia Economică, modalitătile economice,
în special în coloniile din Sud,
pot fi caracterizate ca si
agricultură pre-capitalista.
Sigur că asta este părerea ta. Esti student în anul întâi.
Tocmai ai citit istoria marxistă... probabil pe Pete Garrison.
Vei fi convins de acest lucru până luna viitoare când îl vei citi pe James Lemon.
Atunci vei vorbi despre Virginia si Pennsylvania si
economia lor antreprenorială si capitalistă până în 1740.
Si asta va dura până anul viitor. Atunci vei citi din Gordon Wood,
si vei vorbi despre utopia prerevolutionară
si efectele pre-capitaliste ale mobilizării militare.
De fapt, nu voi face asta,
deoarece Wood subestimează foarte tare impactul...
Wood subestimează foarte tare impactul diferentelor sociale
generate de bogătie, în special bogătia mostenită.
Ai citit asta în cartea lui Vickers "Activitatea în Essex", pag. 98, asa e?
Si eu am citit-o. Ai de gând să plagiezi toată cartea?
Sau ai si vreo părere pur personală în această problemă?
Sau asa procedezi? Intri într-un bar, citesti câteva pagini dintr-o carte
si apoi pretinzi că sunt gândurile tale, propriile tale idei?
Ca să impresionezi niste fete? Ca să-l faci de râs pe prietenul meu?
Partea tristă la tipii ca tine e că, probabil, peste 50 ani,
vei începe să gândesti cu propriul tău cap.
Si vei ajunge la concluzia că există două lucruri sigure în viată:
Unu: "Nu fă asta".
Doi: ai aruncat 150.000 dolari pentru studii,
când ai fi putut citi tot ce sti, din articole de la bibliotecă publică.
Da, dar eu voi avea o diplomă,
pe când tu îi vei servi pe copiii mei cu cartofi prăjiti când vom merge la schi.
Poate că, dar cel putin eu voi fi original.
Dacă ai vreo problemă cu asta, putem iesi afară, să o rezolvăm.
Nu, omule, nu e nici o problemă. E în regulă.
- E în regulă? - Da.
- În regulă. - Pe naiba, e în regulă.
Acum ce părere ai de mine?
Prietenul meu e destept foc.
Sunt doar de trei minute în locul ăsta si am dat deja de un tâmpit.
Asta e.
- Îmi face plăcere să te cunosc. - Totul era în regulă.
Era gata să se termine totul, când Chuck... Billy l-a insultat pe unul dintre ei,
o fată tare a zis că nu îmi stă bine părul si că sunt putin cam gras,
si eu mă simteam ca naiba.
Am vorbit prostii.
Bună.
- Esti un idiot. - Cum?
Esti un idiot. Stau acolo de peste 45 de minute
asteptând să vii si să vorbesti cu mine.
Dar deja am obosit, si trebuie să merg acasă.
Nu mai puteam sta acolo asteptându-te.
- Eu sunt Will. - Skylar.
- Apropo...
Tipul ăla de acolo... clona lui Michael Bolton,
nu era cu noi, de fapt.
- Stiu. Asa mi s-a părut si mie. - Bine. E în regulă.
Ei bine, trebuie să plec.
Trebuie să mă trezesc mâine să mai cheltui niste bani pe educatia mea costisitoare.
- Nu, nu m-am referit la tine. - E în regulă.
Uite numărul meu de telefon. Poate iesim cândva împreună, la o cafea.
Da, bine. Poate ne întâlnim să mâncăm niste caramele.
- Ce vrei să spui? - Dacă te gândesti bine...
- ... e la fel ca si cum ai bea o cafea. - Da...
Bine.
- Du-te naibii! - Du-te tu!
- Uite-l pe domnisorul ăla... - Stati putin.
Ar fi trebuit să-i fi ars câteva.
Îti plac merele?
- Da. - Da?
Ei bine, eu am un număr de telefon. Asta cum îti place?
Vino.
Scuzati-mă. Aici e firma Buildings and Grounds?
Da, ce doriti?
Doresc numele unui student care lucrează aici.
- Nu e niciun student angajat aici. - Vă rog să verificati.
Este un băiat care lucrează în clădirea mea.
- E cam asa de înalt. - Care e clădirea dumneavoastră?
- Doi. - Doi. Corpul doi.
- Dacă s-a furat ceva, ar trebui să stiu. - Nu, nu e vorba de asa ceva.
Trebuie doar să stiu cum îl cheamă.
Nu vă pot da numele lui decât pentru o reclamatie.
Acesta e profesorul Lambeau.
Si acesta e profesorul Hayes.
Tom, te rog.
E foarte important. Vă rog.
Will nu a venit azi la lucru.
A primit slujba asta prin ofiterul său. Îl puteti suna pe el.
- Ofiter? - Da, ofiter pentru eliberare conditionată.
Multumesc.
Nenorocitule.
Există un precedent, domnule judecător, din anul 1789,
prin care acuzatul poate invoca auto- apărarea contra unui agent guvernamental,
dacă acel act este considerat o actiune împotriva tiraniei, o apărare a libertătii.
Domnule judecător, Henry Ward Beecher,
în "Proverbe din Plymout" din 1887 a spus...
1887?
- Scuzati-mă. - Suntem în secolul 20.
- O să transforme totul într-o glumă. - Am dreptul să vorbesc în apărarea mea,
conform Constitutiei Statelor Unite.
- Nu-mi vorbi mie de Constitutie. - Aceasta îmi garantează libertatea.
Libertatea, în cazul în care ati uitat, este dreptul omului să respire.
Si dacă nu poate respira suficient, înseamnă că legile sunt prea dure.
- Fără libertate omul este o sincopă. - Ce este omul?
- Idem, domnule judecător. - Tinere, e rândul meu.
Stau aici de zece minute si mă uit în dosarul tău.
Nu-mi vine să cred. Iunie '93, atac la persoană.
Septembrie '93, atac la persoană.
Furt de autoturisme în februarie '94,
când se pare că ti-ai sustinut singur apărarea si ai câstigat citând
"dreptul proprietătii comune asupra cailor si cărutelor" din 1798.
O glumă. În ianuarie '95 te-ai dat drept politist.
Mutilare, furt, opunere de rezistentă. Toate câstigate.
Stiu de asemenea că ai stat la câteva case de copii.
Statul te-a mutat din trei din acestea, din cauza bătăilor pe care le-ai primit.
Poate altui judecător i-ar păsa, dar ai lovit un politist. Te închid.
Motiunea de eliberare se respinge. Cautiunea este de 150.000 dolari.
Multumesc.
Ridicati-vă.
- Alo? - Skylar?
- Da. - Will la telefon.
- Cine? - Will.
Tipul acela frumos si amuzant pe care l-ai cunoscut aseară la bar.
Nu-mi amintesc să fi cunoscut pe cineva care să arate asa. Cred că mi-as aminti.
Bine, m-ai prins. Sunt ratatul acela urât, respingător, fără dinti,
care s-a legat de tine si nu te-a lăsat în pace toată seara.
Will, îmi amintesc.
Ce faci? Chiar mă întrebam dacă o să mă suni.
- Da, uite, mă întreb... - Ce e, puisor?
- Stai o secundă. - Ce faci? Vrei să te dai la mine?
Herve, te tin minte de la închisoarea pentru minori. Ce faci?
Da, scuză-mă.
Mă gândeam dacă ne putem întâlni săptămâna asta la o cafea.
- Poate mâncăm si niste caramele. - Sună grozav.
- Da? - Da, desigur. Unde esti?
De fapt, încerc si eu marea cu degetul,
dar nu cumva esti studentă la Drept?
- Stai jos. - Multumesc.
Mi-a făcut plăcere să stăm de vorbă.
Tu ce naiba vrei?
Sunt Gerald Lambeau.
Profesorul pe care l-ai dat naibii.
Ei bine, si ce naiba vrei?
Am vorbit cu judecătorul si a fost de acord să te elibereze, sub supravegherea mea.
- Zău? - Da.
- Cu două conditii. - Care?
Prima conditie este să te întâlnesti cu mine în fiecare săptămână.
- Pentru ce? - Ca să verific dacă lucrezi.
Dacă aprofundezi...
matematica combinatorie...
matematica numerelor finite...
Sună groaznic.
Si a doua conditie este
să te vadă un terapeut.
Am obligatia să prezint rapoarte ale acestor vizite.
Dacă nu respecti vreuna din aceste conditii vei ajunge după gratii.
Bine. Accept partea cu matematica, dar nu am de gând să merg la terapeut.
Nu crezi că e mai bine decât să-ti petreci timpul în închisoare?
Am citit cartea dumneavoastră si Mike avea aceleasi probleme
pe care le avea si Chad, brokerul.
Ai perfectă dreptate. Ai sesizat exact. Foarte bine, Will.
- Foarte bine. - Multumesc.
Will, presiunile... Si nu vreau să le judec,
nu vreau să le etichetez,
dar să stii că îti distrug potentialul.
Fără smecherii, fără fite, fără glume.
Aveti dreptate. Stiu.
Nu o să scapi asa de usor. Haide, Will. Încearcă.
- Bine, vreau să spun că fac unele lucruri. - Ce? Ce fel de lucruri?
Fac lucruri care... Stiti, mă ascund de oameni.
- Te ascunzi? - Merg în anumite locuri si interactionez.
- Serios? În ce fel de locuri? - În anumite baruri.
Mai spune. E bine asa. Da. Ce fel de baruri?
Asa cum e Fantasy.
Fantasy. E bine. Mai spune.
Stiti, când intru acolo, muzica... Parcă mă învăluie.
E ca si muzica house. E asa...
- Si începi să dansezi. - Da...
Este asa de...
ti se pare greu să ascunzi faptul că esti homosexual?
Ce vrei să spui? Cum?
Uite ce e, acum două secunde erai gata să te dai la mine.
Să mă dau? Esti...
Îmi pare foarte rău că te dezamăgesc.
Ascultă, nu mă deranjează. Nu-mi pasă dacă esti pe invers.
Ce vorbesti... pe invers? Despre ce naiba vorbesti?
O teoremă dificilă este ca o simfonie.
Este foarte erotică.
Multumesc, Henry.
- Henry. - Bună, Gerry.
Stii ceva? Nu mai fac acte de caritate.
- Pur si simplu nu merită. - Ce s-a întâmplat?
Săptămâna viitoare am o emisiune la postul national de televiziune.
Adică, nu am timp să vorbesc cu tine, darămite cu nebunul ăla de acolo.
E absolut nebun, asta e.
Henry.
Bine, esti în patul tău, Will.
Câti ani ai?
Sapte.
Ce vezi?
E ceva în camera mea.
Ce anume?
Este ca un chip. Se apleacă asupra mea.
Esti într-un loc sigur, Will.
Ea... mă atinge
Unde te atinge?
Mă atinge acolo jos,
si am emotii.
Nu trebuie să ai emotii, Will.
Începem să dansăm...
E minunat
pentru că putem face
dragoste înainte de a apune soarele.
- Îmi pare rău, Rick. - Am lucruri mai bune de făcut.
Hai! Un singur dans!
Chiar m-ai hipnotizat, stii?
- Pentru numele lui Dumnezeu, Will. - Ce? El a plecat. Nu poti da vina pe mine.
ti-am spus să cooperezi cu acesti oameni.
- Uită-te în ochii mei. - Termină, Will.
Nu am nevoie de terapie.
Ajunge. Iesi afară!
- L-am sunat azi pe Mel Weintraub... - Ce rost are?
Ce intentionati să faceti?
- Ar mai fi cineva. - Cine?
A fost colegul meu de cameră în liceu.
Încrederea. E foarte importantă într-o relatie.
E de asemenea foarte importantă într-o situatie clinică.
De ce e încrederea cel mai important lucru
în relatia cu un client?
Maureen, lasă joacă o clipă si fi atentă.
Vinnie.
Pentru că...
Încrederea este... Încrederea este viata.
O cugetare foarte adâncă. Multumesc, Vinnie.
Data viitoare, să-ti iei notitele de la fratele tău.
Dacă un pacient nu are încredere în tine, nu va fi sincer cu tine.
Si atunci nu are niciun rost să încerci să-l vindeci
Dacă nu are încredere în tine, nu se va culca cu tine niciodată.
Acesta e scopul oricărui bun terapeut. Prinde-l cât e vulnerabil.
Ăsta e motto-ul meu.
E bine că sunteti din nou atenti. Mă bucur.
- Bună, Sean. - Bună, Gerry.
Doamnelor si domnilor, suntem în prezenta unui om deosebit.
Prof. Gerald Lambeau, câstigătorul medaliei Field pentru matematică combinatorie.
- Bună ziua. - Stie cineva ce este medalia Field?
E ceva deosebit. Este echivalentul premiului Nobel pentru matematică.
Doar că această medalie se acordă o dată la patru ani. Este un lucru deosebit.
Este o mare onoare. Bine, ajunge pentru astăzi.
Multumesc. Ne vedem luni. Vom vorbi despre Freud.
De câtă cocaină e nevoie ca să omori un cal. Multumesc.
- Ce mai faci? - Mă bucur să te văd.
Si eu mă bucur.
- Sean, am ceva interesant pentru tine. - Da?
Ce, ai adus sânge si urină? Despre ce e vorba?
De ce nu ai venit la reuniune?
Am fost ocupat.
- ti s-a simtit lipsa. - Serios?
- De când nu ne-am mai văzut? - Dinainte de moartea lui Nancy.
Da, îmi pare rău.
Eram la Paris. La o conferintă.
Am primit cartea ta postală. A fost un gest frumos.
- Vino încoace. - Asa se pune la podea.
Ce s-a întâmplat? Li s-a făcut milă de tine?
Am iesit sub supraveghere si de două ori pe săptămână am sedintă.
E o glumă. Esti un tip tare. Hai, Morgan. Predă-te.
Bill, lasă-l. O să pierdem meciul.
Am un program plin. Sunt foarte ocupat.
Băiatul ăsta e incredibil. Nu am cunoscut pe nimeni ca el.
Ce îl face atât de deosebit, Gerry?
- Ai auzit vreodată de Ramanujan? - Da, da. Nu.
Este un om. A trăit acum 100 de ani. Era indian.
- Avea semn aici, nu pene. - Nu avea pene, da.
Locuia într-o colibă undeva în India.
Nu avea o educatie specială.
Nu avea acces la lucrări stiintifice.
- Cafea, domnule? - Putină.
Dar a dat peste o carte veche de matematică,
si dintr-un simplu text a reusit să extrapoleze teorii
care le-au dat bătăi de cap matematicienilor ani de zile.
Da. Fractii continue.
- Le-a trimis lui Hardy la Cambridge. - Da, Cambridge.
Si imediat Hardy a recunoscut măretia acestei lucrări si l-a adus în Anglia.
Apoi au lucrat împreună câtiva ani,
si au creat unele din cele mai importante teorii din matematică.
Acest Ramanujan... Geniul lui a fost unic, Sean.
Băiatul ăsta e exact ca el.
Dar e un pic defensiv.
Am nevoie de cineva care să ajungă la sufletul lui.
- De exemplu eu? - Da, tu.
- De ce? - Pentru că aveti trecut comun.
- Trecut comun? - Sunteti din aceeasi zonă.
- E din Sud? - Da.
Băiatul genial din Sud.
- La câti psihiatri l-ai dus înaintea mea? - La cinci.
- Stai să ghicesc. Barry? Henry? Si Rick? - Da...
Sean, te rog, acceptă să-l vezi o dată pe săptămână.
Te rog.
Pustiul ăsta e ca jocul de poker. Nu-l lăsa să-ti vadă cărtile.
Dacă ti-ar găsi cartea, ti-ar citi-o probabil.
Îi va fi greu să o găsească.
- Bună, Will. - Bună.
El e Sean Maguire. Will Hunting.
Ce mai faci?
- Da. Hai să începem. - De acord.
Sunt plin de energie. Să înceapă cura de vindecare.
- Vreti să ne lăsati singuri? - Da, te rog, Tom.
Si tu, Gerry.
Da, desigur.
Ce faci?
De unde esti din Sud?
- Îmi place cum ai decorat încăperea. - Multumesc.
Cumperi toate cărtile astea una câte una,
sau iei un "set pentru psihiatri" care include toate volumele astea?
- Îti plac cărtile? - Da.
- Ai citit vreuna din cărtile astea? - Nu stiu.
- Dar din cărtile astea? - Probabil că nu.
Dar astea de pe raftul de sus? Pe astea le-ai citit?
- Da, pe alea le-am citit. - Foarte bine. Ce crezi de ele?
N-am venit ca să facem recenzie de carte. Sunt cărtile tale. De ce nu le citesti tu?
Le-am citit, nu am avut încotro.
- Probabil că ti-a luat mult timp. - Da, asa e.
Statele Unite ale Americii - Istoria Completă, vol I.
Doamne. Dacă chiar vrei să citesti o carte de istorie adevărată
citeste "A People's History în te United States" de Howard Zinn
Cartea aia o să te dea gata.
E mai bună decât "Manufacturing Consent" a lui Chomsky?
- Crezi că aia e o carte bună? - Oamenii ca tine mă uimesc.
Cheltuiti o grămadă de bani pe cărtile astea sofisticate, vă înconjurati cu ele...
- ... dar nu sunt cărtile care trebuie. - Si care sunt cărtile care trebuie, Will?
- Cele care-ti ridică părul măciucă. - Da, eu nu mai prea am mult păr.
Mai bine ti-ai băga tigara aia undeva.
- Probabil că ti-ar face mai bine. - Da, stiu.
- Nu se potriveste cu exercitiile de Yoga. - Faci fitness?
- Dar tu, ridici greutăti? - Da.
- Nautilus? - Nu, libere.
- Serios? Libere? - Da.
- Da? - Chiar asa.
- Cât ridici? - 80Kg. Tu cât ridici?
Tu ai pictat asta?
Da. Tu pictezi?
- Sculptezi? - Nu.
Îti place arta?
- Îti place muzica? - Asta e o porcărie.
Spune-mi ce crezi cu adevărat.
Amestecul linear si impresionist face compozitia să pară confuză.
Este o imitatie după Winslow Homer, doar că are foarte mult alb în zona bărcii.
Este artă, Monet. Nu e prea grozav.
- Nu asta mă interesează, de fapt. - Ce te interesează?
- Doar culoarea. - Sti ce este cel mai interesant?
E pictată la număr.
E si culoarea la număr? Pentru că mă fascinează culorile.
- Da? - Da.
Cred că mai ai doar un pas până când o să-ti tai urechea.
- Serios? - Da.
Crezi că ar trebui să mă mut în Franta si să-mi schimb numele în "Vincent"?
Ai auzit vreodată de "coajă de nucă pe o mare înspumată"?
Da.
- Poate că tu esti aia. - În ce sens?
- Poate că esti în mijlocul unei furtuni. - Da, poate.
Cerul coboară către tine. Valurile lovesc barca ta cu putere.
Vâslele îti scapă din mână.
Faci pe tine de frică. Te uiti cu disperare după un port.
Si atunci poate că faci ceea ce trebuie să faci ca să scapi.
Stii, te faci psiholog.
Bingo. Asta e. Acum lasă-mă să-mi fac meseria. Tu începi. Haide.
- Poate te-ai însurat cu cine nu trebuia. - Poate ar fi bine să ai grijă ce vorbesti.
Ai grijă ce vorbesti sefule, bine?
Asta e, asa e.
Te-ai însurat cu cine nu trebuia.
Ce s-a întâmplat? Te-a părăsit?
Era... te însela?
Dacă mai vorbesti fără respect la adresa sotiei mele, te termin.
Te termin.
Ai priceput, sefule?
A expirat timpul.
Da.
Pe loc repaus, domnilor.
Esti în regulă?
Înteleg dacă nu vrei să te mai întâlnesti cu el.
Joi la 4:00. Ai grijă ca pustiul să fie prezent.
Da.
Multumesc.
Îti stă foarte bine cu ochelarii ăia.
- Multumesc. - Sunt foarte frumosi.
- Da, mereu am vrut să am ochii albastri. - Minunat.
Am crescut în Anglia, am mers la o scoală bună.
Era o scoală privată, de tip modern.
Apoi am venit la Harvard. Sper că voi face medicina.
Stii, m-am gândit că până la sfârsit creierul meu va valora 250.000$.
Sună groaznic, nu-i asa?
Mai adu-mi încă un mai tai!
Da, e grozav. Cred că părintii tăi nu au avut nimic împotrivă să plătească.
Nu, eu am plătit. Am mostenit banii.
Atât de mult costă să fii student la Harvard?
Nu. Stanford. Voi merge acolo în iunie, când termin aici.
Bine, deci te vei folosi de bietul marinar si apoi vei fugi, asa e?
De fapt intentionam să fac experimente pe tine pentru orele de anatomie.
În cazul ăsta, e în regulă.
- Vrei să vezi ce trucuri stiu eu, Skylar? - Desigur.
Bine. Promite-mi că...
Bine.
- Asta e pentru tine, Rudolph. - Stai. Am nevoie de bagheta fermecată.
Bun, loveste aici. Multumesc. E în regulă.
Voi face să dispară toate caramelele astea.
Esti gata? Gata.
Unu, doi, trei.
Au dispărut toate.
Îmi reuseste mai bine când am iepurasul cu mine.
Nu prea ies cu fete.
Ce noroc... mă refer la mine.
Stii la ce mă refer? Stiu că te gândesti la asta.
- Ba nu. - Ba da.
- Nu, serios. - Ba da. Sperai să primesti un sărut...
Nu, de fapt speram să mă culc cu tine.
Dar mă voi multumi cu un sărut.
- Câtă noblete sufletească! - Multumesc.
Nu, speram să primesc un sărut.
Ce-ar fi să scăpăm de grija asta acum?
- Chiar acum? - Da.
Hai odată.
Cred că ti-am mâncat din castraveti.
Tot tu?
Vino cu mine.
Ce e asta? Un moment de intimitate între doi tipi?
E foarte frumos. Îti plac lebedele? Reprezintă un fel de fetis?
Este ceva pentru care trebuie să alocăm timp?
M-am gândit la ce mi-ai spus data trecută. În legătură cu picturile mele.
Am stat treaz aproape toată noaptea si m-am gândit.
Si ceva mi s-a întâmplat.
Am căzut într-un somn adânc si linistitor si de atunci nu m-am mai gândit la tine.
- Sti ce mi s-a întâmplat mie? - Nu.
Esti doar un copil. Nu ai nici cea mai vagă idee despre ce vorbesti.
- Multumesc. - Cu plăcere.
Nu ai plecat niciodată din Boston.
Nu.
Asa că dacă te-as întreba ceva despre artă, probabil că mi-ai cita
din cărtile scrise pe această temă.
Michelangelo? Stii multe despre el.
Viata, lucrările, aspiratiile politice. Despre el si despre Papă.
Despre orientarea sa sexuală. Lucrări complete, da?
Pun pariu că nu stii să-mi spui cum miroase în Capela Sixtină.
Nu ai stat de fapt niciodată acolo să te uiti la cupola ei minunată.
Nu ai văzut-o.
Dacă te-as întreba despre femei, probabil mi-ai însira o listă cu preferintele tale.
Poate că te-ai si culcat de vreo câteva ori.
Dar nu poti să-mi spui cum e să te trezesti dimineata lângă o femeie
si să te simti cu adevărat fericit.
Esti un pusti dur.
Dacă te întreb despre război, probabil că-mi vei cita din Shakespeare.
"Încă o dată, la luptă, dragi prieteni!"
Dar nu ai fost niciodată în toiul unui război.
Nu ai tinut niciodată capul prietenului tău în poală,
si nu te-ai uitat la el cum respiră pentru ultima oară, cerându-ti ajutorul.
Dacă te-as întreba despre iubire, probabil mi-ai cita un sonet,
dar nu te-ai simtit niciodată vulnerabil când ai privit o femeie.
Nu ai cunoscut pe nimeni care să te cuprindă în ochii ei
si să simti că Dumnezeu a trimis un înger pe pământ doar pentru tine
să te salveze din adâncimea iadului.
Si nu sti cum e să fii îngerul ei,
si să o iubesti pentru totdeauna.
Să lupti cu orice pentru ea. Să lupti cu cancerul.
Si nu stii cum e să dormi pe un scaun într-o cameră de spital,
timp de două luni, tinând-o de mână,
pentru că doctorii au înteles din privirea ta
că termenul "ore de vizită" nu ti se poate aplica.
Nu stii ce înseamnă să pierzi ceva cu adevărat,
pentru că asta se întâmplă doar când o iubesti mai mult decât pe tine însuti.
Mă îndoiesc că ai îndrăznit vreodată să iubesti pe cineva chiar atât de mult.
Mă uit la tine. Nu văd un bărbat inteligent, încrezător.
Ci văd un pusti speriat, agresiv.
Dar esti un geniu, Will. Nimeni nu poate nega asta.
Nimeni nu poate întelege ceea ce e în sufletul tău.
Tu îti imaginezi că stii totul despre mine doar pentru că mi-ai văzut o pictură.
Mi-ai disecat viata.
Esti orfan, asa e?
Crezi că pot spune cum a fost viata ta, cum te simti, cine esti
doar pentru că am citit Oliver Twist?
Asta te reprezintă?
Eu unul, nu dau doi bani pe chestiile astea, pentru că stii ceva?
Tu nu-mi poti spune nimic ce nu pot citi în vreo carte.
Doar dacă nu vrei să vorbesti despre tine, despre cine esti tu...
Atunci voi fi numai ochi si urechi.
Dar tu nu vrei să faci asta, asa e?
Esti îngrozit de ceea ce ai putea spune.
E rândul tău, sefule.
Alo? Alo?
Alo?
Profesore Valenti, iar mă sunati?
Idiotul.
- Doamne. - Pe cine ai sunat?
- Pe nimeni. Am uitat numărul. - Esti tâmpit?
Ai iesit pe ploaia asta si nu ai luat cu tine numărul de telefon?
Nu, era numărul maică-tii. Nu am mai avut monede.
De ce nu ne legăm de mamele altora? Eu tocmai am plecat de la a ta.
E foarte amuzant, Morgan.
tine una de la mine.
- Dacă mă mai contrazici, uite ce pătesti. - Bine, Morgan.
- Uite ce pătesti. - Bine, Morgan.
Mă enervezi.
Te rog să nu fumezi.
Cum adică, nu a vorbit? Ati stat acolo o oră.
A stat si a numărat secundele până ce s-a terminat întâlnirea.
- De fapt, a vrut să mă impresioneze. - De ce?
Ca să-mi demonstreze că nu vorbeste cu mine dacă nu vrea.
Ce e asta? Un fel de competitie între doi pusti din acelasi cartier?
Da, asta este, si nu eu voi vorbi primul.
Îti cunoastem toria, Alexander, dar băiatul a descoperit o imagine geometrică simplă.
- O structură ramificată nu merge. - Uite. A unit cele două puncte verticale.
Dar pot calcula suma.
- Depinde cum grupezi termenii, Alexander. - Dar, Gerry, dacă rezolvăm asa...
Stai putin.
Am scris totul. E mai simplu asa.
Uneori este si chestie de noroc.
Esti un om cu o minte strălucită.
Stii, am fost odată cu avionul.
Stăteam pe scaun si căpitanul ne anuntă:
Suntem la zece mii de metri altitudine si ne prăbusim.
Apoi pune jos microfonul, dar uită să-l închidă.
Se întoarce către copilot si zice:
Acum mi-ar face bine să fac sex si să beau o cafea.
Stewardesa aleargă spre cabina căpitanului să-i spună că microfonul nu e închis.
Un tip din avion spune: "Nu uita să-i dai si cafeaua".
Ai fost vreodată cu avionul?
Nu, dar e o glumă bună. Are mai mult farmec dacă o spun la persoana I.
Da, asa e.
Am făcut sex.
Da? Foarte bine.
- De multe, multe ori. - Multe?
Am avut o întâlnire săptămâna trecută.
- Cum a mers? - Bine.
- Vă mai întâlniti? - Nu stiu.
- De ce? - Nu am sunat-o.
- Doamne, esti un amator. - Stiu ce fac.
Nu-ti fă griji pentru mine. Stiu ce fac.
Da, dar fata asta e frumoasă, e desteaptă, e amuzantă.
E diferită de majoritatea fetelor cu care am fost.
- Atunci sun-o, Romeo. - De ce, să-mi dau seama că nu e desteaptă?
Că e plictisitoare?
Acum fata asta e aproape perfectă. Nu vreau să stric asta.
Poate că si tu esti perfect acum. Poate că nu vrei să strici nici asta.
Dar cred că asta e superfilosofie, Will.
În acest fel, poti să-ti trăiesti viata fără să cunosti cu adevărat pe cineva.
Sotia mea avea gaze când era emotionată.
Avea tot felul de reactii minunate.
Stii, avea gaze si în somn.
M-am gândit că pot să-ti spun asta.
Într-o noapte si-a dat drumul atât de tare încât a trezit câinele.
S-a trezit si a spus "Tu ai făcut?"
Am spus da. Nu m-a lăsat inima să-i spun. Doamne...
- S-a trezit de zgomot? - Da.
Doamne. A murit de doi ani si eu asta îmi amintesc.
Este extraordinar, stii? Lucruri mărunte, ca acesta.
Da, dar astea sunt lucrurile care îmi lipsesc cel mai mult.
Reactiile alea ciudate pe care doar eu le stiam.
Astea au făcut din ea sotia mea.
Doamne, si ce bună era cu mine. Îmi stia toate defectele.
Oamenii le numesc imperfectiuni, dar nu sunt asa.
Asta e partea bună.
Si apoi trebuie să alegem pe cine lăsăm în lumea noastră ciudată.
Nu esti perfect, băiete.
Si, să nu te mai tin în suspans:
fata asta pe care ai cunoscut-o, nici ea nu e perfectă.
Întrebarea este dacă sunteti perfecti unul pentru celălalt.
Asta e toată chestia. La asta se rezumă intimitatea.
Poate că stii totul pe lumea asta, băiete,
dar răspunsul la această întrebare nu-l afli până nu încerci.
Cu sigurantă răspunsul nu-l vei afla de la un bătrân ca mine.
Si chiar dacă l-as sti, nu l-as spune unui pusti ca tine.
Da, si de ce nu?
Mi-ai spus chestia cealaltă. Iisuse Hristoase!
Ai vorbit mai mult decât toti psihiatrii pe care i-am cunoscut.
Eu predau lucrurile astea. Nu am spus că le si stiu.
Da.
Te-ai gândit vreodată să te recăsătoresti?
Sotia mea a murit.
- De asta am spus să te recăsătoresti. - Ea a murit.
Cred că asta e o super filosofie, Sean.
În acest fel îti poti trăi restul vietii fără să cunosti pe nimeni cu adevărat.
Timpul a expirat.
- Nu închide. - Bine.
Multumesc.
Sol minor. Cel mai trist sunet.
- Bună. - Bună.
- Unde ai fost? - Îmi pare rău, am fost foarte ocupat si..
Si eu.
Da. Am crezut că o să suni.
Da.
- Adică, ne-am simtit bine împreună. - Da, asa e.
Adică, eu...
Îmi pare rău. Am dat-o în bară.
Nu. Nu, adică, e în regulă.
Da, mă întreb dacă... dacă îmi mai acorzi o sansă.
Vreau să te invit undeva.
- Nu pot. - Bine.
Nu, nu am vrut să spun că nu pot... definitiv.
Doar că acum nu pot.
Trebuie să descriu protonii care intră în compozitia "ebogaminei"
Sună foarte, foarte interesant. De fapt e cumplit de plictisitor.
- Bine. - Poate altă dată.
- Mâine? - Da, bine.
- Bine. - Bine.
- Pa. - Pa.
Ce faci aici?
Nu am putut astepta până mâine.
De unde ai asta?
A trebuit să mă culc cu o colegă de-a ta.
Sper că a fost una cu sandale scâlciate si cu respiratie urât mirositoare.
- Haide. Hai să ne distrăm. - Nu, trebuie să învăt asta.
Dar nu operezi mâine, nu?
- Nu. - Atunci hai.
Doamne, câinele meu câstigă!
Haide, Misty!
Haide! Aleargă! Uite-te la el! Haide!
Uite-l. Fugi, Misty! Haide!
- Am câstigat. - A câstigat detasat.
Aici ai crescut?
Nu departe de aici. În sudul Bostonului.
Încă nu-mi revin. Am câstigat.
Uite-te la tine. Esti fericită.
Si cum a fost viata ta?
Presupun că normală. Nimic deosebit.
Ai multi frati, surori?
- Dacă am multi frati sau surori? - Asta am întrebat.
- Sunt catolic irlandez, ce crezi? - Bine. Asta e bine.
- Câti? - Nu m-ai crede dacă ti-as spune.
- De ce? Spune-mi. Cinci? - Nu.
Sapte? Opt? Câti?
- Am 12 frati mai mari. - Nu se poate.
Ba da, jur. Eu sunt al 13-lea, cel norocos.
Si stii cum îi cheamă pe toti?
Dacă stiu... da, sunt fratii mei.
Cum îi cheamă?
Marky, Ricky, Danny, Terry, Mikey, Davey, Timmy, Tommy, Joey, Robby, Johnny si Brian.
Mai zi-i o dată.
Marky, Ricky, Danny, Terry, Mikey, Davey, Timmy, Tommy, Joey, Robby, Johnny si Brian.
Si Willy.
- Willy? - Da.
Will.
- Te mai întâlnesti cu ei? - Da, ei toti locuiesc în Sud.
- Chiar acum locuiesc cu trei dintre ei. - Zău?
- Da. - Mi-ar face plăcere să-i cunosc.
Da, o să-i cunosti.
ti-am citit cartea aseară.
Cred că esti singurul.
Încă te mai ocupi de veterani?
Nu.
- De ce? - Am renuntat când s-a îmbolnăvit sotia mea.
Te-ai întrebat vreodată cum ar fi fost viata ta,
dacă nu ti-ai fi cunoscut sotia?
Ce vrei să spui? Dacă mi-ar fi fost mai bine fără ea?
- Nu. Nu am vrut să spun asta. - Nu.
- Nu am vrut să spun asta. - E în regulă. E o întrebare importantă.
Pentru că în viată vei avea momente grele, dar ele te vor ajuta
să vezi partea bună a lucrurilor, cea căreia nu îi dai atentie.
Si nu regreti că ai cunoscut-o pe sotia ta?
De ce? Din cauza durerii pe care o simt acum?
Am regrete, Will, dar nu regret nicio zi pe care am petrecut-o cu ea.
Si când ai stiut că ea este cea menită tie?
În 21 octombrie 1975.
Iisuse. Stii chiar si ziua?
Da. Atunci a fost jocul sase din Internationale,
cel mai tare joc din istoria echipei Red Sox.
Da, sigur.
Am dormit cu prietenii mei pe trotuar toată noaptea ca să putem cumpăra bilete.
- Si ati luat bilete? - Da.
În ziua meciului stăteam într-un bar, si asteptam să înceapă jocul.
Si a intrat o fată...
A fost un joc uimitor. A jucat Carbo.
Era 6 la 6. El a adus scorul la 12.
Apoi a intrat Carlton Fisk.
S-a îndreptat către locul de bătaie, si a luat pozitia aceea ciudată.
- Da, da. - Si apoi... A lovit!
Mingea a zburat sus, către linia din stânga a terenului.
35.000 oameni erau în picioare strigând către minge.
Dar asta era nimic, pe lângă Fisk, care dirija mingea prin semne, ca un nebun.
- Da, am văzut asta. - "Treci pe deasupra! Treci pe deasupra!
- Da. - Treci pe deasupra.
Apoi mingea a lovit stâlpul. El, parcă a înnebunit, iar 35.000 de fani,
au invadat terenul de joc.
Da, iar el dădea oamenii la o parte din calea sa.
"Dati-vă la o parte! La o parte!"
Nu pot să cred că ai avut bilet la meciul ăsta!
- Ai intrat si tu în teren? - Nu, nu am intrat. Nu eram acolo.
- Cum? - Eram în bar bând ceva cu viitoarea sotie.
Nu l-ai văzut pe Pudge Fisk, pentru că ai stat într-un bar
si ai băut ceva cu o femeie pe care doar ce-o cunoscusei?
Da, dar ar fi trebuit să o vezi. Era nemaipomenită.
- Nu-mi pasă dacă... - Întreaga încăpere se luminase.
- Ar fi putut fi si Elena din Troia. - Elena din Troia...
Era jocul sase! Doamne, cine erau prietenii ăstia ai tăi?
- Te-au lăsat să scapi asa usor? - Nu au avut încotro.
- Si ce le-ai spus? - Pur si simplu am pus biletul meu pe masă.
Am spus "Îmi pare rău băieti, dar trebuie să mă văd cu o fată"
- Trebuie să mă văd cu o fată? - Da.
Asta le-ai spus? Si te-au lăsat în pace?
Da. Au văzut în privirea mea că vorbesc serios.
- Îti bati joc de mine? - Nu, nu-mi bat joc de tine, Will.
De asta nu vreau să vorbesc despre o fată pe care am văzut-o la un bar acum 20 de ani
si despre cât am regretat că nu m-am dus să vorbesc cu ea.
Nu regret cei 18 ani în care am fost căsătorit cu Nancy.
Nu regret nici cei sase ani în care nu am mai lucrat, când ea s-a îmbolnăvit.
si nu regret nici ultimii ani în care a fost foarte bolnavă.
Si cu sigurantă nu regret câtusi de putin că nu am văzut meciul.
Asta regret.
Totusi, ar fi fost interesant să vezi si meciul.
Nu am stiut că Pudge va juca asa.
Stii, sunt foarte, foarte bună în teren.
Sunt foarte înaltă.
- Nu esti chiar atât de înaltă. - Dau multe cosuri.
Voi juca vreodată în NBA?
"Cu certitudine".
De ce stăm întotdeauna aici?
Pentru că e mai frumos decât la mine.
Da, dar nici nu am văzut unde stai.
Stiu.
Când o să-i cunosc pe prietenii si pe fratii tăi?
Ei nu prea vin pe aici.
Cred că pot ajunge eu în Boston.
E destul de mult de mers.
Mă ascunzi pe mine de ei, sau invers?
- Bine, mergem. - Când?
Nu stiu. Săptămâna viitoare.
Si dacă refuz să mă mai culc cu tine până ce nu mi-i prezinti pe prietenii tăi?
As spune că acum e 4:30 dimineata. Probabil că s-au trezit.
Doamne... Bărbatii sunt niste nerusinati.
Dacă nu gândesti cu ce ai în pantaloni, cu sigurantă te comporti asa.
Precis. Si în numele a ceea ce am în pantaloni: pot primi plata în avans?
Nu stiu. Să vedem. "Rezultatul nu pare prea grozav".
Salut, Chuck. Nu, nimic. Culcă-te la loc.
"Rezultatul"? E aceeasi prostie care ti-a spus că vei juca în NBA.
Exact, asa că ai grijă. Ar trebui să-ti cumperi bilete.
Asa intentionez. Sunt înaltă. Îmi place să port pantaloni scurti.
Îmi place să mă joc cu mingea.
- Nu esti suficient de înaltă. - Ba da.
Poate îmi lipsesc vreo trei centimetri.
Mie îmi lipsesc loviturile libere.
Nu mai amesteca metaforele... sportive.
Un spiridus făcea dragoste cu o maimută.
Morgan vine repede si spune: "Nu-i nimic. Nu-i nimic."
Nu pot crede că ai adus-o aici pe Skylar, să ne vadă pe toti ametiti de băutură.
Stiu, Morgan. De fapt e o raritate să ne întâlnim toti să bem ceva.
Unchiul meu Marty bea. Face concurs de băutură câte 6, 8 luni.
V-am povestit ce i s-a întâmplat când venea încoace si l-a oprit politia?
- V-am povestit? - Despre Marty, da.
Să vă povestesc ce i s-a întâmplat unchiului Marty. Trebuie să stiti.
El întotdeauna povesteste ceva. Mereu când vine aici povesteste altceva.
Pe asta am auzit-o toti. Dar hai, spune.
Vă povestesc. Multumesc. Cred că acum am cuvântul.
Unchiul Marty conducea către casă...
Era beat turtă... pulbere.
Un politist îl vede si îi spune să oprească. Cu alte cuvinte unchiu-meu a încurcat-o.
Îi spune să iasă din masină si să meargă în linie dreaptă.
Iese din masină, vomită... Băuse mult prea mult.
E gata să-i pună cătusele si să-l ducă la închisoare.
Deodată, la o sută de metri de ei, se aude o bubuitură.
- Politistul se sperie, se întoarce... - Fusese împuscat?
Nu. Tu ai mai auzit povestea...
Da, Morgan, ajunge. Opreste-te.
Un alt tip intrase cu masina într-un pom. A avut loc un accident.
Oricum...
- Cum putea auzi... - Taci naibii din gură!
- Îl scoti din sărite. - Îti rup gâtul. Taci din gură!
ti-a mai spus o dată povestea.
Politistul îi spune unchiului meu: "Stai aici. Nu pleca."
Politistul fuge să vadă ce e cu accidentul.
După ce stă câteva minute în propria urină si vomă,
unchiul meu începe să se întrebe ce face acolo.
Asa că se ridică, intră în masină si pleacă acasă.
A doua zi dimineată, unchiul meu era încă mahmur.
Aude un ciocănit la usă.
Coboară si merge să deschidă: "Ce s-a întâmplat?"
La usă e politistul care îl oprise.
Politistul îi spune: "Îti bati joc de mine?" "Cum?"
"Stii foarte bine. Aseară te-am oprit si tu ai plecat."
"Dar nu te-am văzut în viata mea."
"Am stat toată seara acasă cu copiii. Nu stiu cine naiba esti."
"Stii bine cine sunt. Vreau să-ti văd garajul"
"Ce vrei?" "M-ai auzit, vreau să-ti văd garajul"
"Bine. Vino." Îl duce în garaj si deschide usa.
Si acolo... era masina politiei, în garajul unchiului meu.
A fost atât de beat încât a plecat acasă cu altă masină.
Partea cea mai frumoasă este ca politistul
a fost atât de jenat, încât nu a mai făcut nimic.
Condusese masina unchiului meu, până ce i-a găsit adresa.
Bine, Chuck, si ce vrei să demonstrezi cu povestea asta?
Că a scăpat. Asta-i poanta.
- Am o întrebare. - Hai, gata.
- Încerc să clarific ceva. - Îl faci să se simtă prost.
- Dar nu are sens. - Ba are, dacă asculti povestea si taci.
Bine, să vedem dacă pe asta o pricepeti. Am si eu o poveste pentru voi.
Doi oameni în vârstă stau în pat. Mary si Paddie.
Se trezesc dimineată, în ziua în care aniversează 50 de ani de căsătorie.
Mary îl priveste drăgăstos pe Paddie.
Îi spune "O, Paddie..."
"Arăti atât de bine! Te iubesc."
"Vreau să-ti fac un cadou."
"O să-ti dau orice îti doreste sufletul."
"Ce ti-ai dori?"
Paddie îi răspunde: "O, Mary! E o ofertă grozavă."
"În 50 de ani mi-a lipsit un singur lucru."
"Noi nu am făcut niciodată sex oral."
"Asta mi-as dori". Mary zice: "Bine."
Îsi scoate dintii, îi pune în pahar si îi face un sex oral.
După ce termină, Paddie spune: "Da, asta mi-a lipsit."
"A fost cel mai minunat lucru!"
"Minunat Mary! Te iubesc."
"E ceva ce pot face eu pentru tine?"
Mary se uită la el si îi răspunde "Sărută-ne."
- E scârbos! - Nici chiar. Am auzit altele si mai si!
- Termină! - Bine. Ne vedem mai târziu.
Bine. Ai grijă de tine, Bill.
Skylar, multumesc că ai trecut pe aici.
Mi-am schimbat opinia despre cei de la Harvard.
Nu te baza pe asta, pentru că nu toti seamănă cu mine.
Mi-a părut bine să te cunosc.
Depărtează-te încet de ea...
- Hai, frate. - Nu stiu ce faci, tipule.
- Ne duci cu masina. - Drept cine mă iei?
- Haide, Chuck. - Vei merge pe jos. Masina o ia Will.
Bine, mersi, fraiere. Apreciez gestul.
Nu înteleg de ce trebuie să vă certati.
- Mă lăsati pe mine primul. - Nici vorbă.
Dacă vei dormi la noapte în palatul tău unicameral, nu înseamnă că esti dur.
Stai o clipă. Ai spus că vom merge acasă la tine.
- Nu astă seară. - Nu în seara asta. Si nici în alta.
Stie că odată ce vei vedea unde locuieste, vei scăpa de el ca de un pantof rupt.
Dar am vrut să-i cunosc pe fratii tăi.
Da, dar altă dată.
Bine.
Îmi trebuie cheile.
Stewardesa aude si fuge în capătul avionului.
Eu strig: "Nu uita cafeaua".
Pe naiba. Nu ai spus asta.
Pentru Dumnezeu, Marty, e doar o glumă.
- Stiu pe cineva care chiar a pătit asta. - E o glumă.
- Gerry. - Bună ziua.
- Ai găsit greu locul? - Nu, am luat un taxi.
Timmy, el este Gerry. Am fost colegi de liceu.
- Ce faci? Îmi pare bine să te cunosc. - Încântat de cunostintă.
Bei o bere?
Nu, doar un pahar de Evian.
E apă minerală frantuzească.
- Apă minerală. - Si două sandvisuri.
- Sigur. - Pune-le în contul meu.
Ai de gând să plătesti vreodată datoriile din cont?
Da, sefule, am biletul câstigător chiar aici.
- Care e potul? - 12 milioane.
- Nu cred că îti ajunge să plătesti. - Ajunge să-ti plătesc schimbarea de sex.
- Alune? - Nu, multumesc.
Voiai să vorbim despre Will...
- Da, se pare că lucrurile merg bine. - Asa cred si eu.
Ai vorbit ceva cu el referitor la viitorul lui?
Nu, nu am ajuns la asta. Încă bântuim în trecut.
Poate că ar trebui. Telefonul meu sună toată ziua, cu oferte de muncă.
- Ce fel de oferte? - Matematică pură, centre de cercetare.
Genul de locuri unde o minte că cea a lui Will are mâna liberă.
E bine că există oferte, dar nu cred că el e pregătit pentru asa ceva.
Nu cred că întelegi, Sean.
- Ce nu înteleg? - Poftiti, băieti.
- Multumesc, Tim. - Da, multumesc.
Ca să nu vi se lipească degetele.
Tim, ne poti ajuta într-o problemă?
Am pus un pariu.
- Ai auzit vreodată de Jonas Salk? - Da. A descoperit vaccinul poliomielitei.
- Ai auzit vreodată de Albert Einstein? - Da...
Dar de Gerald Lambeau? Ai auzit vreodată de el?
- Nu. - Multumesc, Tim.
- Deci cine a câstigat pariul? - Eu.
Dar nu e vorba de mine, Sean.
Eu sunt un nimic în comparatie cu acest tânăr.
Ai auzit vreodată de Gerald Lambeau?
În 1905 existau sute de profesori renumiti pentru studierea universului.
Cu toate astea, un functionar de 26 de ani
care se ocupă de fizică în timpul liber, este cel care a schimbat lumea.
Îti poti imagina ce ar fi fost dacă Einstein ar fi renuntat la asta
ca să se îmbete cu prietenii lui în Viena, în fiecare seară?
Cu totii am fi pierdut ceva.
Tim nu ar fi auzit niciodată de el.
- Destul de impresionant, Gerry. - Ba nu, Sean.
Acest băiat are un dar.
Încă nu stie ce să facă cu el, dar noi îl putem ajuta.
Ascultă, Gerry, în 1960 există un tânăr care a terminat Universitatea din Michigan.
A făcut câteva lucrări extraordinare de matematică.
În special, functii armonice limitate.
Apoi s-a dus la Berkley. A devenit asistent la universitate. Avea un potential uimitor.
Apoi s-a mutat în Montana si a renuntat la competitie.
- Bun, si cine e tipul? - Ted Kaczynski.
Nu am auzit de el.
- Timmy! - Da.
- Cine e Ted Kaczynski? - Un pescar.
Exact asta îti spun.
- Trebuie să-i arătăm băiatului directia. - Da.
Poate contribui la evolutia lumii si noi îl putem ajuta în acest sens.
Una e să-l directionezi, dar alta e să-l manipulezi.
- Sean! - Trebuie să-l lăsăm să găsească...
Nu stau seara acasă să-mi răsucesc mustata si să plănuiesc
cum să distrug viata acestui băiat.
La 18 ani făceam exercitii de matematică superioară
si cu toate astea mi-au trebuit 20 de ani ca să reusesc să obtin o medalie Field.
Dar poate că el nu vrea ceea ce vrei tu.
Viata e mai mult decât o medalie Field.
Este prea important, Sean, si asta nu are nimic de a face cu rivalităti.
Stai putin. Hai să vorbim despre băiat.
De ce să nu-i lăsăm timp să înteleagă singur ceea ce vrea?
Este o teorie foarte bună, Sean. La tine a făcut minuni, nu-i asa?
Da, asa e, băgăcios arogant ce esti.
Îmi pare rău. Îmi pare rău că am venit azi aici.
Am venit din bun simt. Am vrut să te tin la curent.
E bine să fii la curent.
Chiar acum băiatul e la un interviu la McNeil.
Will, nu stiu dacă înteleg exact la ce te referi.
Deja ti-am oferit un post.
Nimeni din orasul ăsta nu lucrează fără o plată în avans.
Dacă credeti că veti găsi pe cineva, să vă fie de bine.
Dar stim cu totii că acea persoană nu vă va reprezenta atât de bine ca mine.
Will, noi îti oferim 84.000$ pe an.
Plata în avans! Plata în avans.
Vrei să-ti dăm bani lichizi chiar acum?
Usurel... Nu am spus asta.
Cu toate că pozitia voastră...
...s-ar îmbunătăti simtitor dacă as avea
200$ chiar acum în buzunar.
Nu cred că am... Larry?
- Am 73$. - Accepti un cec?
Să vă spun ceva. E ceva suspect.
Da, cu voi. Nu stiu care este reputatia voastră în acest oras,
dar după ceea ce ati încercat să faceti azi,
puteti fi siguri că o să mă interesez de voi.
Pentru vreo discutie de afaceri, puteti vorbi cu avocatul meu.
Bună ziua, domnilor.
Si până ce ziua aceea va veni, stati cu urechea la drum.
- Cum merge? - Bine.
Da.
Bine.
- Vrei să te ajut? - Nu!
Haide. Mai citeste un pic si apoi hai să mergem să jucăm baseball.
Nu.
E foarte important să învăt toate astea.
- Este foarte important... pentru mine. - Bine.
- Ce-ar fi să stăm aici toată ziua? - Da, chiar asa.
Bine, domnule care-ti bagi nasul peste tot,
dacă tot ai de gând să mă întrerupi mereu,
vreau să-ti pun o întrebare.
Ai memorie vizuală?
Nu stiu. Pur si simplu îmi amintesc. Tu cum tii minte numărul tău de telefon?
Pur si simplu ti-l amintesti.
- Ai studiat chimia organică? - Putin.
- Asa, ca să te amuzi? - Da, chiar asa.
Da, e chiar plăcut să înveti chimia organică.
Esti nebun?
ti-ai iesit complet din minti?
Nimeni nu învăta asta de plăcere. Nu e necesar, mai ales pentru unul ca tine.
- Unul ca mine? - Da.
Cineva care îsi împarte timpul între jocuri de baseball si baruri.
Nu prea pot spune că e o necesitate.
Stii, la Harvard sunt oameni foarte inteligenti.
Chiar si ei trebuie să învete, pentru că e foarte greu.
Dar tu o faci cu atât usurintă. Nu înteleg.
Nu înteleg cum functionează mintea ta.
- Cânti la pian? - Vreau să vorbesc despre asta.
Nu, încerc doar să-ti explic. Cânti la pian?
- Da, putin. - Când te uiti la pian, îl vezi pe Mozart.
- Eu văd "Betisoare chinezesti". - Bine, atunci Beetoven.
El se uita la pian, si pur si simplu asta avea un sens. El cântă pur si simplu.
- Deci, ce vrei să spui? Cânti la pian? - Câtusi de putin.
Mă uit la un pian, văd o grămadă de clape, trei pedale si o cutie de lemn.
Dar Beetoven, Mozart... Ei se uitau si cântau.
Nu pot să pictez un tablou. Probabil că nici mingea nu o pot lovi prea grozav.
- Si nu stiu să cânt la pian. - Dar poti face tema la chimie într-o oră.
Atunci când e vorba de chestii din astea, e ca si cum as putea cânta la pian.
Nu pot explica mai bine de atât.
Vino încoace. Trebuie să-ti spun ceva.
Trebuie să-ti spun ceva.
Ei bine...
- Nu e drept. - Ce nu e drept? Ce?
Sunt aici de patru ani.
Si abia acum te-am găsit.
Da, dar m-ai găsit.
- Dormi? - Da.
Ba nu.
Ce e?
Vreau să vii cu mine în California.
- Esti sigură? - Da.
Da, dar de unde stii?
Nu stiu. Pur si simplu.
Da, dar de unde stii?
Stiu pentru că asa simt.
- Pentru că ceea ce spui e foarte serios. - Stiu.
S-ar putea ca săptămâna viitoare să fii în California...
S-ar putea să afli despre mine lucruri care nu-ti vor place...
Poate că îti vei dori să nu fi spus asta,
dar sti că e un lucru foarte serios pe care nu-l mai poti retracta.
Si eu mă trezesc în California legat de cineva care nu vrea de fapt să fie cu mine.
- Si îsi doreste să renunte. - Să ce? Ce e aia să renunte?
Eu nu vreau să renunt. Eu vreau să vii cu mine în California.
Ei bine, nu pot veni cu tine în California, asa că...
De ce nu poti?
În primul rând pentru că aici am serviciul.
Si în al doilea rând, pentru că aici locuiesc.
Stii, dacă nu mă iubesti, ar fi mai bine să mi-o spui pur si simplu.
Nu spun că nu te iubesc.
Atunci ce spui? De ce nu vrei să vii? Ce te sperie?
Ce mă sperie?
Ei bine, atunci ce nu te sperie?
Trăiesti într-o lume sigură, unde nu te provoacă nimeni...
Nu-mi vorbi despre lumea în care trăiesc. Nu-mi vorbi despre lumea mea.
Acum ai o aventură cu băiatul din cealaltă parte a orasului.
Apoi vei pleca la Stanford.
O să te măriti cu vreun fiu de bogătas pe care îl vor aproba părintii tăi.
Vei sta laolaltă cu ceilalti copii de bani gata
si vei povesti că odată ai fost si tu cu un băiat sărac.
De ce spui asta? De ce esti obsedat de acesti bani?
Tatăl meu a murit când aveam 13 ani si eu am mostenit banii.
În fiecare zi când mă trezesc, îmi doresc să-i pot da înapoi.
I-as da înapoi într-o clipă, dacă as putea să mai fiu încă o zi cu el.
Dar asta nu se poate. Asta e viata mea si o trăiesc asa cum e.
Asa că nu mă mai acuza pe mine, când de fapt tu esti cel ce se teme.
Eu mă tem? De ce mă tem? De ce naiba mă tem?
Te temi de mine. Îti e teamă că nu te voi iubi.
Si stii ceva? Si eu mă tem.
Dar vreau să încerc. Cel putin eu sunt sinceră cu tine.
- Si eu nu sunt sincer cu tine? - Nu, cum e cu cei 12 frati ai tăi?
Bine.
Nu, nu ai să pleci. Nu te las să pleci.
Ce vrei să stii? Că nu am 12 frati? Că sunt un orfan nenorocit?
- Nu vrei să auzi asta. - Nu am stiut.
Nu vrei să stii că atunci când eram mic îsi stingeau tigările pe mine.
- Nu am stiut asta. - Că aici nu am fost operat.
Ticălosul m-a înjunghiat. Nu vrei să auzi toate astea, Skylar!
- Ba vreau să aud. - Nu-mi spune că vrei să auzi asta!
- Vreau să te ajut. - Să mă ajuti? Ce naiba?
Am vreun semn pe spate pe care scrie "Ajutor"?
- Nu - Arăt de parcă as avea nevoie de asa ceva?
- Nu, eu vreau doar să fiu cu tine... - Termină cu prostiile!
- Te iubesc. - Termină cu prostiile!
Te iubesc.
Spune-mi că nu mă iubesti.
Pentru că dacă-mi spui asta...
nu te voi mai căuta...
si voi iesi din viata ta.
Nu te iubesc.
Majoritatea oamenilor nu îsi dau seama cât sunt de destepti.
Pentru că nu găsesc profesorii care să creadă în ei.
Încep să devină tot mai convinsi că sunt prosti.
Sper că apreciezi ce face el pentru tine.
Am văzut cât de mult îi place să lucreze cu tine si nu împotriva ta.
Bună, Will.
Tom, ne aduci, te rog, niste cafea?
Sigur.
Să vedem.
E bine. Asta e corectă.
Văd că aici ai folosit ecuatia Maclaurin.
Da, nu stiu că asa se cheamă, dar...
Asta nu poate fi corectă.
Ar fi foarte neplăcut.
- Te-ai gândit vreodată... - Sunt sigur că e corectă.
Stii, putem face asta în biroul lui Sean, de acum înainte?
Pentru că trebuie să-mi întrerup munca pentru a veni si asta nu-mi prea place.
- Da, sigur. Te-ai gândit vreodată... - E corectă.
E corectă. Ia lucrarea acasă si vei vedea.
Cum a fost interviul de la McNeil?
Nu am putut merge. Am avut o întâlnire.
Asa că l-am trimis pe negociatorul meu sef.
În timpul liber poti să faci ce vrei, Will,
dar când stabilesc o întâlnire cu asociatii mei
si tu nu te prezinti, asta aruncă o lumină proastă asupra mea.
- Atunci nu mai stabili alte întâlniri. - Nici nu voi mai stabili altele.
Le voi anula.
O să-ti ofer chiar eu o slujbă. Am vrut doar să vezi ce-ti pot oferi altii.
Poate că nu am de gând să-mi petrec toată viata explicând altora prostii.
Cred că ai putea să-mi arăti putin respect.
Putin respect? Stii cât de usor este asta pentru mine?
Ai idee cât îmi este de usor? E o glumă.
Îmi pare rău că tu nu o poti rezolva... Realmente îmi pare rău...
Atunci nu ar mai trebui să stau aici si să te văd cum te chinui să o rezolvi.
Si atunci ai avea mai mult timp să te îmbeti, nu-i asa?
Ai dreptate. Probabil că e o pierdere de timp.
Ai dreptate, Will.
Nu pot face această demonstratie, dar tu poti.
Si dacă tot am ajuns aici, poate că sunt doar câtiva oameni pe lume
care să stie care e diferenta dintre noi doi.
- Dar eu sunt unul dintre acestia. - Îmi pare rău.
Da. Si mie îmi pare rău.
De cele mai multe ori îmi doresc să nu te fi cunoscut,
pentru că atunci as fi putut dormi noaptea.
Nu ar fi trebuit să port povara de a sti că există cineva ca tine în lumea asta.
Si nu ar fi trebuit să te văd cum renunti.
Bill, stai putin. Ai auzit?
Morgan!
Dacă te uiti la filme porno în camera mamei mele, o să te bat măr.
Ce s-a întâmplat, băieti?
Morgan, de ce nu mergi să te masturbezi la tine acasă? E scârbos.
Acasă nu am video.
Dă-o naibii. Nu în mănusa mea.
Dar nu am folosit mănusa.
E mănusa mea de la juniori.
Si ce vrei să fac?
Ce e cu voi, băieti?
Ai făcut-o cu o mănusă de baseball?
Am... am folosit-o să mă curăt.
Nu te mai masturba în camera mamei mele.
- Aveti altundeva în casă un video? - E trist, frătioare.
De ce credeti că ar trebui să lucrez la Agentia pentru Securitatea Natională?
Ei bine, ai lucra într-o pozitie foarte importantă.
Ai putea utiliză o tehnologie pe care nu o poti găsi nicăieri altundeva,
pentru că este secretă.
Teorii ale fizicii, ale matematicii... Algoritmi.
Adică să sparg coduri.
Este doar un aspect al muncii noastre.
Lasă... Asta faceti voi.
Aveti în mână 80% din informatiile din întreaga lume.
Sunteti de 7 ori mai mari decât CIA.
Nu ne face plăcere să ne lăudăm, Will, dar ai perfectă dreptate.
Deci, asa cum văd eu lucrurile, problema nu e:
"De ce să lucrezi pentru A.N.S.?"
Întrebarea e: "De ce să nu lucrezi?"
De ce să nu lucrez pentru A.N.S?
E o întrebare dificilă, dar voi încerca să răspund.
Să zicem că lucrez la A.N.S si cineva îmi pune un cod pe birou.
Un cod pe care nimeni nu poate să-l spargă.
Poate încerc si reusesc să-l decodez.
Voi fi foarte încântat de mine, pentru că mi-am făcut bine treaba.
Dar poate că acel cod dezvăluie locul unor rebeli din Africa, sau Orientul Mijlociu.
După ce stiu unde sunt amplasati, vor bombarda satul unde se ascund rebelii.
1500 de oameni pe care nu i-am văzut niciodată, care nu au făcut nimic vor muri.
Politicienii vor spune: "Trimiteti puscasii pentru securizare."
Pentru că nu le va pasă deloc.
Nu copilul lor va muri împuscat acolo,
pentru că el nu a venit la încorporare, pentru că era în Garda Natională.
Cel care va fi rănit de un srapnel va fi vreun pusti din Sud.
Se va întoarce acasă si va constata că fabrica la care lucra
a fost vândută tării din care tocmai s-a întors,
si că cel care a pus bomba care l-a rănit lucrează acum în locul lui,
deoarece acesta acceptă să lucreze cu 15 centi pe zi si fără pauză.
Între timp, îsi va da seama că singurul motiv pentru care a fost trimis acolo
a fost ca noi să putem instala un guvern care să ne vândă petrolul la pret mai bun.
Companiile de petrol au organizat o mică rebeliune, doar pentru a urca preturile.
Un mic beneficiu pentru ei, care nu-l ajută pe amicul meu ce plăteste 2,50$ pe 4 litri.
Sigur că va dura ceva până ce vor aduce petrolul,
poate îsi vor permite chiar să angajeze un căpitan betiv,
căruia îi place să bea Martini si să facă slalom printre iceberg-uri.
Nu va dura mult si se va lovi de un iceberg, va vărsa tot petrolul
si va ucide fauna din nordul Oceanului Atlantic.
La ora aceea amicul meu va fi somer, nu-si va permite să aibă o masină,
asa că va merge pe jos la diverse interviuri
si se va simti rău pentru că srapnelul din fund i-a produs hemoroizi cronici.
Între timp, va fi si muritor de foame, pentru că atunci când va vrea să mănânce,
singurul fel de mâncare va fi peste toxic din Atlanticul de Nord.
Si atunci ce m-am gândit? Cred că aspir spre ceva mai bun.
Dacă tot sunt aici, ce-ar fi să-l împusc pe amicul meu,
să-i iau slujba, să i-o ofer inamicului său,
să cresc pretul benzinei, să bombardez un sat, să ucid un pui de focă
să aduc droguri, si să intru în Garda Natională?
Pot fi chiar ales presedinte.
- Te simti singur, Will? - Poftim?
Ai un suflet pereche?
Defineste termenul.
Cineva care te provoacă.
- Chuckie. - Nu... El si-ar da viata pentru tine.
Mă refer la cineva care să te facă să vezi lumea, care ajunge la sufletul tău.
- Am... - Pe cine?
- Sunt foarte multi. - Spune-mi cum îi cheamă.
Shakespeare, Nietzsche, Frost, O'Connor, Kant, Pope, Locke...
E fantastic. Dar toti au murit.
- Nu si pentru mine. - Dar nu poti dialoga cu ei.
Nu le poti da nimic în schimb, Will.
- Nu fără să miroasă foarte urât. - Exact asta spun si eu.
Nu vei avea niciodată acest fel de relatie într-o lume
în care îti este mereu frică să faci primul pas,
pentru că nu vezi decât partea negativă în jurul tău.
- tii cu profesorul? - Nu mă băga în rahatul ăla.
- Nu. - Nu am vrut postul.
Nu e vorba despre asta. Nu-mi pasă dacă lucrezi pentru guvern.
Dar poti face tot ceea ce vrei. Nu te leagă nimic.
Ce te pasionează? Ce vrei?
Sunt oameni care toată viata construiesc ziduri din cărămidă,
pentru ca fiii lor să aibă sansa pe care o ai tu.
- Nu eu am cerut asta. - Nu.
Tu te-ai născut cu asta, asa că nu te eschivă cu "Nu eu am cerut asta".
- Cum mă eschivez? Ce e rău în a fi zidar? - Nimic.
Nu e nimic rău. Construiesc casa cuiva.
Asa e. Tatăl meu a fost zidar, întelegi?
S-a spetit muncind pentru că eu să am o educatie.
Exact. E o profesiune cinstită.
Ce e rău dacă esti mecanic auto?
Cineva va munci mâine datorită mie. E un lucru onorabil.
Da, asa este, Will. E un lucru onorabil.
Este un lucru onorabil să mergi 40 minute cu trenul,
pentru ca studentii să găsească dimineata podelele curate
Si cosurile de gunoi goale. Asta înseamnă muncă.
Si asta e muncă cinstită. Sunt sigur că de asta ai ales acel post.
Adică, pentru că e o muncă cinstită.
Am doar o mică întrebare. Puteai fi oriunde îngrijitor.
De ce te-ai angajat la cea mai prestigioasă facultate tehnică din întreaga lume?
De ce te-ai furisat noaptea ca să termini formulele acelea
pe care doar unul sau doi oameni din lume le puteau rezolva, si apoi ai mintit?
Pentru că ăsta nu e un lucru onorabil, Will.
Ce vrei să faci cu adevărat?
Vreau să fiu cioban.
Serios?
Vreau să mă mut în Nashua, să-mi cumpăr niste oi si să am grijă de ele.
- Poate că ar trebui să faci asta. - Cum?
Stii, dacă ai de gând să te masturbezi, de ce nu o faci acasă, cu un prosop moale?
- Vrei să scapi de mine? - Da. Iesi, naibii, de aici.
- Nu, încă nu s-a terminat timpul. - Ba da.
- Nu plec. Nu. - Nu vrei să răspunzi, îmi pierzi timpul.
Am crezut că suntem prieteni.
- Joaca s-a terminat, e clar? - De ce mă dai afară?
Îmi tii lectii despre viată? Uite-te la tine, hodorogule.
- Ce te face pe tine să mergi mai departe? - Faptul că lucrez cu tine.
Unde este sufletul tău pereche? Vrei să vorbim despre suflete pereche? Unde e?
- A murit. - Asa e. A murit.
Ea moare si tu îti iei banii si pleci?
- Cel putin eu am jucat o mână. - Ai jucat o mână si ai pierdut-o.
Unii oameni pierd o mână bună, dar au curajul si încearcă din nou.
Uite-te la mine. Ce vrei să faci?
Tu si aiurelile tale. Ai întotdeauna un răspuns pregătit pentru oricine.
Si vin eu si îti pun o întrebare simplă, si tu nu poti să-mi dai un răspuns simplu.
Pentru că nu stii.
La revedere.
- Du-te naibii. - Tu esti ciobanul.
Cioban.
Smecherul.
Am vrut doar să...
te sun înainte să pleci.
Am fost foarte ocupat cu toate interviurile pentru un loc de muncă,
si cu sigurantă nu voi fi doar un lucrător în constructii.
Stii că niciodată nu m-a interesat chestia asta.
Da.
Te iubesc.
Will?
Ai grijă de tine.
La revedere.
Will, vino. Will!
Will, ajunge! Am terminat!
Sunt la tine la birou si băiatul nu e aici.
Dar e cinci si zece.
A întârziat o oră si zece minute.
Dacă nu apare si eu scriu în raport că el nu e aici,
si îl bagă la închisoare, nu eu îl voi avea pe constiintă.
Bine. E-n regulă.
Ce s-a întâmplat?
Multumesc.
Ce bună e...
Ce-ti face prietena?
A plecat.
A plecat? Unde?
La facultatea de medicină în California.
- Serios? - Da.
- Când? - Cred că acum o săptămână.
Naspa.
Si când termini cu vizitele la psihiatru?
La o săptămână după ce împlinesc 21 de ani.
Si o să te încalte cu vreo slujbă?
Da, o să stau într-o cameră si voi face împărtiri 50 de ani de aici înainte.
Nu, poate vei face ceva operatiuni bancare.
Voi fi un nenorocit de cobai.
Oricum e mai bine decât aici. Ai reusi să pleci.
De ce să vreau să plec de aici?
Adică, o să trăiesc aici toată viata.
O să fim vecini, o să avem copii,
o să-i ducem la meciuri de baseball si la picnic.
Îmi esti cel mai bun prieten, asa că te rog să nu mă întelegi gresit,
dar dacă peste 20 de ani vei locui tot aici,
si vei veni la mine acasă să te uiti la meci
si vei lucra tot în constructii, o să te ucid.
Si asta nu e o amenintare. Vobesc serios. O să te omor.
Ce naiba tot vorbesti?
- Tu ai ceva ce nu are niciunul dintre noi. - Termină!
De ce de fiecare dată ajungem aici? Tot ce fac, fac pentru mine.
- Si ce dacă nu vreau să fac ceva? - Nu. Nu o faci pentru tine.
O faci pentru mine.
Pentru că mâine o să mă trezesc si voi avea 50 de ani
si voi face tot acelasi lucru pe care îl fac acum.
Dar e în regulă. E în regulă.
Tu ai în mână biletul câstigător,
dar esti prea fricos să mergi să-l încasezi, si asta e o prostie.
Pentru că eu as face orice să am ceea ce ai tu,
si la fel ar face toti ceilalti de aici.
Ar fi o insultă pentru noi dacă tu ai fi tot aici peste 20 de ani.
E o imensă pierdere de timp să stai aici.
- Nu ai de unde să stii asta. - Nu?
- Nu. Nu stii. - Zău, nu stiu. Să-ti spun ce stiu eu.
În fiecare zi vin la tine acasă si te iau,
iesim în oras, bem ceva, râdem, si ne simtim bine.
Stii care este cea mai plăcută parte a zilei pentru mine?
Sunt cele 10 secunde, de când iau curba si până ce ajung la tine la usă.
Pentru că mă gândesc că voi ajunge acolo, voi bate la usă si tu nu vei fi acolo.
Fără "pa-pa", fără "ne vedem mai târziu". Fără nimic. Poate că ai plecat.
Nu stiu eu multe, dar asta stiu.
E un dezastru, Sean.
Te-am adus aici ca să mă ajuti cu băiatul ăsta, nu ca să-l faci să plece.
Stiu ce fac cu băiatul.
Nu-mi pasă dacă ai o relatie strânsă cu băiatul!
Nu-mi pasă dacă ati râs împreună, chiar dacă e pe banii mei.
- Dar să nu subminezi ceea ce fac eu. - Să subminez?
Acum băiatul este într-un punct critic.
Înteleg foarte bine. E într-un moment critic. Are probleme.
Ce probleme are? Se gândeste că i-ar fi mai bine ca îngrijitor, la închisoare?
Mai bine să fie înconjurat de o grămadă de gorile retardate?
Si de ce crezi că gândeste asa? Ai vreo idee?
Poate face fată problemelor.Poate face fată oricare munci. Te-a manipulat si pe tine...
Ascultă-mă. De ce se ascunde?
De ce nu are încredere în nimeni?
Pentru că primul lucru care i s-a întâmplat
a fost să fie abandonat de cei care ar fi trebuit să-l iubească cel mai mult.
Nu-mi spune mie povesti freudiene.
De ce-si petrece timpul cu gorilele alea retardate, cum le zici tu?
Pentru că oricare dintre ele, dacă le-ar cere, ti-ar da cu un par în cap.
- Asta se numeste loialitate. - Da, e foarte impresionant.
Si pe cine manipulează el? Îi îndepărtează pe toti, înainte ca ei să-l părăsească.
Este un mecanism de apărare, întelegi?
Timp de 20 de ani a fost singur din cauza aceasta.
Dacă îl respingi acum, lucrurile se vor repeta din nou si din nou.
Nu voi permite să i se întâmple asa ceva.
- Nu fă asta. - Ce?
Nu-l contamina cu ideea că e bine să renunte, că e în regulă dacă e un ratat.
Pentru că asta nu e bine, Sean!
Dacă esti supărat pentru că eu am reusit, că sunt ceea ce ai fi putut si tu să fii...
- Nu sunt supărat pe tine. - Ba da, esti supărat pe mine.
Mă invidiezi, dar nu am de gând să-mi cer scuze pentru succesele mele.
Mă invidiezi că eu am făcut ceea ce ai fi putut face tu!
Dar întreabă-te, Sean... Întreabă-te.
Vrei că Will să simtă la fel... Vrei că Will să se simtă un ratat?
Arogant ce esti!
De asta nu vin la întâlnirile noastre. Pentru că nu suport să-ti văd privirea.
- Acea privire superioară, dar nesigură. - Termină, Sean.
Crezi că sunt un ratat. Stiu cine sunt.
Sunt mândru de ceea ce fac. Am ales bine. Nu m-am lăsat dus de val.
Dar tu si prietenii tăi credeti că sunt demn de milă.
Tu si lingăii ce te urmează peste tot spunând: "Are medalia Field".
De ce te temi încă atât de mult de esec?
E vorba de medalia mea? Pot merge acasă si să ti-o aduc. ti-o dau tie.
Bagă-ti medalia undeva, bine?
Pentru că nu-mi pasă de medalia aia,
pentru că te stiu dinainte de a deveni un zeu al matematicii,
de când erai plin de cosuri, ti-era dor de casă si făceai pipi în pat.
Da, erai mai destept decât mine atunci si esti si acum.
Asa că nu trebuie să mă acuzi pe mine de felul în care s-a derulat viata ta.
Nu te acuz pe tine! Nu e vorba de tine!
Matematician tâmpit! E vorba de băiatul ăsta! E un copil bun!
Nu o să te las să-ti bati joc de el asa cum încerci să faci cu mine acum.
Nu o să te las să-l faci si pe el să se simtă ca un ratat!
- Dar nu va fi un ratat! - Dacă îl împingi la asta...
Sunt ceea ce sunt pentru că am fost condus de altii si am învătat să mă conduc singur.
Dar el e el, nu tu! Pricepe!
Pot veni mai târziu.
Nu, intră. Eu tocmai plecam.
Multe din discutiile astea sunt vechi între noi doi.
Nu e vorba de tine.
Ce e asta?
Este dosarul tău. Trebuie să-l trimit judecătorului să îl evalueze.
Nu o să mă pici, nu-i asa?
Ce scrie?
- Vrei să-l citesti? - De ce?
Ai ceva experientă în domeniu?
20 de ani de consiliere. Da, am văzut multe la viata mea.
Vreau să zic, ai avut vreo experientă din aceasta?
- Personal? - Da.
Da, am avut.
Si nu a fost plăcut.
Tatăl meu era alcoolic.
Adică era un betiv.
Venea acasă beat mort, chitit să bată pe cineva.
Si eu îl provocam, ca să nu o bată pe mama sau pe fratele meu mai mic.
Cele mai interesante seri era când purta inelele.
Obisnuia să pună pe masă o cheie fixă,
un băt si o curea.
- Spunea dor "Alege". - Eu as fi ales cureaua.
Eu alegeam cheia.
De ce?
Ca să-l scot din sărite.
- Tatăl tău adoptiv? - Da.
Ce scrie? Ceva de genul "Will are probleme în atasarea de cineva"?
Asa ceva?
Teama de a nu fi abandonat?
De asta m-am despărtit de Skylar?
- Nu stiam că v-ati despărtit. - Da, m-am despărtit de ea.
- Vrei să vorbesti despre asta? - Nu.
Will, eu nu stiu prea multe.
Vezi asta? Toată porcăria asta?
Nu e vina ta.
Da, stiu asta.
Uite-te la mine, băiete.
- Nu e vina ta. - Stiu.
Nu. Nu e vina ta.
Stiu.
Nu, nu stii. Nu e vina ta.
- Aud? - Stiu.
- Nu e vina ta. - Bine.
Nu e vina ta.
- Nu e vina ta. - Nu râde de mine.
Nu e vina ta.
Nu râde de mine, pricepi? Nu glumi cu mine, Sean, nu tu.
Nu e vina ta.
Doamne.
Doamne, îmi pare atât de rău! Doamne!
Da-le-ncolo, bine?
- Ce doriti? - Sunt Will Hunter, am venit la interviu.
Vă rog să luati loc un minut.
Da, un domn Hunter asteaptă în hol.
Pe care l-ai ales?
E unul din posturile de pe lista pe care mi-a dat-o profesorul.
Încă nu i-am spus, dar am fost si am vorbit cu seful meu.
Pare un tip de treabă.
- Asta e ceea ce-ti doresti? - Da, adică, asa cred.
Ei bine, bravo. Felicitări.
Multumesc.
Timpul a expirat.
Deci, asta e tot? Am terminat?
Da, asta e tot.
Ai terminat. Esti un om liber.
Sean, as vrea să stii că...
Cu plăcere, Will.
Stii, sper că vom tine legătura.
Da, si eu.
O să călătoresc putin, va fi cam dificil, dar...
am un telefon cu robot la facultate, si o să-mi verific mesajele.
Uite, ăsta este numărul.
Poti să mă suni si o să te sun si eu imediat.
Stii, m-am gândit că ar trebui
să pun banii pe masă si să văd ce cărti îmi vin.
Fă cum îti dictează inima, băiete, si totul va fi bine.
Îti multumesc, Sean.
Eu îti multumesc, Will.
Asta e cumva împotriva relatiei dintre medic si pacient?
Nu, dacă nu mă ciupesti de fund.
- Ai grijă de tine - Si tu.
Da.
Mult noroc, fiule.
Două beri.
Ce s-a întâmplat? Ati plecat deja?
Nu, a trebuit să-l fac să tacă.
- De ce nu i-ai tras una? - Micutului Morgan îi place de el.
Oamenii încearcă să-l bată în fiecare săptămână.
- Nu vrea să renunte. - Ai zis ceva de mine?
Nu vorbeam cu tine. Nu e treaba ta.
- Vreau si eu o bere. - Am comandat două beri.
- Hei, măgarule. - Ce e, idiotule?
- La multi ani. - Ai crezut că am uitat?
- Haide. - Vin, vin.
Bine. Cine e primul?
- Haide, nenorocitule. - Cine e primul?
Uite cadoul tău.
- Haide, frătioare. - Ce e?
Stim că trebuie să mergi până la Cambridge si înapoi, la noul tău loc de muncă.
E clar că nu am de gând să te duc acolo în fiecare zi, asa că...
- Morgan a vrut să-ti ia abonament la tren. - Nu asta am spus.
Dar, acum ai 21 de ani.
Ai voie să bei, asa că ne-am gândit că cel mai bun lucru pentru tine e o masină.
- Îti place? - E...
E cea mai urâtă masină pe care am văzut-o în viata mea.
- Haide, frătioare. - Cum ati reusit asta, băieti?
Bill si cu mine am asamblat părtile,
si Morgan a fost la cersit în fiecare zi.
Am luat la mâna toată caroseria.
Da, am avut si eu o slujbă.
Mă ruga să-i fac rost de o slujbă. A trebuit să-l las să ajute la masină.
Până la urmă ti-ai găsit un serviciu, Morgan?
- Da, am avut unul. Acum iar sunt pe tusă. - Si despre ce e vorba?
- Tunzi iarba? Ce faci? - Habar nu are.
Bill si cu mine am refăcut tot motorul.
E o masină bună. Motorul e bun. Motorul e bun.
La multi ani, Will. La multi ani, frătioare.
Bună.
Intră.
Sean, eu...
Si eu, Gerry.
Da. E în regulă.
Am auzit că ti-ai luat o vacantă.
Da. Voi călători putin, poate mă voi apuca de scris.
Si unde pleci?
În India, în China si în Baltimore.
Oh.
Stii când te vei întoarce?
Am primit ieri o invitatie.
Scrie că promotia '72 are întâlnire peste sase luni.
Da, si eu am primit una.
De ce nu vii? O să-ti ofer ceva de băut.
Băutura e gratis la chestiile astea.
Stiu, Gerry. Încercam să fiu ironic.
Ce-ar fi să bem ceva chiar acum?
Da. E o idee bună.
Haide. Plătesc eu.
Am biletul câstigător chiar aici, amice.
Da, domnule, acesta este.
Este biletul meu spre paradis.
Stii care sunt sansele să câstigi la loterie?
- Care? Patru la unu? - Aproximativ 70 de milioane la unu.
Dar tot pot să încerc, nu-i asa?
Da, ai sanse la fel de mari cum ai să fii lovit de trăznet aici pe scări.
E si asta o posibilitate. 32 milioane... Dacă te uiti la mărimea...
Will!
Will?
Nu e aici.
Sean, dacă profesorul întreabă de postul acela,
spune-i că-mi pare rău, dar a trebuit să mă văd cu o fată.
Will.
Ticălosul. Mi-a furat replica.
SFÂRSIT Ati urmărit filmul GOOD WILL HUNTING
Traducerea: Danton
Best watched using Open Subtitles MKV Player