- Cine le-a găsit? - El.
Îşi făcea rondul, a părăsit traseul ca să urineze...
- Uh-oh. - Trei suflete pierdute.
Seamănă cu o execuţie, Pasha. De când sunt aici?
Arkady.
Felicitări, tovarăşe. Îţi aduc sticle cu apă fiartă.
"Bine. Ne întrebăm de ce ai venit, tovarăşe maior Pribluda.
Asta nu ţine de Miliţie. Nu e nici un motiv să se implice securitatea statului.
Ce prezintă interes în acest caz pentru KGB?
KGB decide ce interesează KGB.
Deci, cine sunt? Cum arată? Beţi, sau cum?
Dacă vrei cazul, d-le maior, eşti bine venit. Noi cei de la Miliţie ne putem întoarce. Înapoi în paturile noastre.
Mă întreb dacă le-aţi părăsit...
"Tovarăşe maior, ştergi urmele...
Maică Sfântă.
Uită-te la asta.
Priveşte.
N-are faţă. I-a fost smulsă.
Dumnezeule.
Şi ăsta la fel. Măcelărit.
Iisuse.
Fără feţe.
Toţi trei.
Cine sunt?
- Ai distrus destule probe. - Oh, nu te mai plânge.
Am făcut unele treburi murdare pentru tine.
Da, ştiu. Întotdeauna le faci, tovarăşe...
Într-o zi Renko, vei putea ajunge şi tu aşa...
Hai să-i lăsăm pe poliţişti. Gerul i-a făcut să fie neospitalieri.
Tovarăşe maior?
Sunteţi sigur că vreţi ca Miliţia să investigheze asta?
- Ce vrei să spui? - Mi se pare mai degrabă un caz pentru KGB.
Corpuri mutilate în centrul Moscovei. Cine ştie unde ar putea duce?
Un cadavru de mărimea asta rămâne ca piatra câteva zile.
Aş spune că sunt aici cam de trei săptămâni, până la o lună.
Sunt pe cale să fac o incizie în capul pieptului..
- Te deranjează asta? - Mă bucur că n-am luat micul dejun.
Scuze. Sunt obişnuit să am de-a face cu moartea.
Singurul sentiment pe care îl am este o uşoară speranţă că aparţine autorităţilor.
Ai grijă, prietene. Tu nu vrei cazul ăsta.
Te rog. Tu nu vrei cazul ăsta.
Cum au fost omorâţi, tovarăşe şef patolog?
Doi au fost împuşcaţi în cap de aproape.
Toţi trei au fost împuşcaţi în piept.
Toţi sunt în jur de 20 de ani.
Continuă.
Arkady, oricum cel care le-a distrus feţele a ştiut ce face. A fost un expert.
- Şi cine sunt experţii, Levin? - Nu vreau să aud.
Au ajuns odată cu noi, Pribluda şi gaşca lui. Cine le-a spus?
Aveţi un informator în biroul vostru, nu-i aşa?
Mai ai ceva pentru mine?
Tipul slab avea părul vopsit. Culoarea lui naturală e roşie.
Probabile activităţi infracţionale.
Sau poate agent pe piaţa neagră.
Sau...
- Sau un străin. - Arkady, te rog.
Nu-mi place să mă amestec în treaba celor de la KGB.
Nu-ţi fă probleme. Dacă vreunul din ei chiar e străin, oricum nu mai ţine de noi.
Am aflat destul de multe pentru ca să determine KGB să ne ia cazul..
Şi cu cât mai repede o fac, cu atât mai repede ne vom simţi în siguranţă.
Incizia pieptului!
"Nu pot să înţeleg, Lamskoy. Cadavre în Gorki Park.
- Ce dracu' făceau acolo? - Da, au păreri demodate, generale.
Şeful criminalist Renko raportează generalului.
- Te-ai bărbierit în dimineaţa asta? - Tovarăşe general, eu...
- Generalul vrea să ştie totul de la început... - Un bărbat trebuie să-şi radă părul de pe faţă.
Care a fost prima reacţie la asta? Care sunt planurile, pentru o rezolvare rapidă?
Cu cea mai bună Miliţie din lume şi cu sprijinul popoarelor sovietice,
sunt convins că-i vom prinde pe, criminalii implicaţi, tov. General.
Da, da, da. Şi eu sper, tinere. Tatăl tău, generalul Renko,
era curat şi ordonat, chiar şi atunci când omora germani.
Sunt aproape patru ore de când au fost descoperite cele patru cadavre. Cine sunt?
Cadavrele n-au acte de identitate, tov. Procuror.
Cum? Fără acte? Aici în Moscova?
Cadavrele au fost mutilate foarte tare. N-au acte. N-au amprente.
N-au feţe.
Au fost bărbierite cu grijă, generale. După regulă.
Ei bine...
Tatăl tău a fost la fel de obraznic, dar el îşi permitea să fie.
Era un specialist foarte bun, Renko.
"Taie, taie, taie, taie, taie, taie.
Pentru Dumnezeu, Yuri, nu te poţi concentra?
Nasturele tău, omule. Nasturele tău de la haină.
Atârnă. Şifonier!
Irina! Irina, te rog.
OK, hai să repetăm încă o dată de la început.
Ţine minte, eşti obosit, eşti înspăimântată Napoleon te-a pus pe fugă...
Ai grijă, Misha.
- " Mai arată-mi odată uşa de la grajd. - " Toată lumea pe poziţia deschis.
Linişte, vă rog. Hai să facem asta.
Gata de interpretare.
Ce vrea un investigator şef de la mine?
V-am găsit patinele. Numele tău era zgâriat pe ele.
Oh, alea. Le-am pierdut de câteva luni.
Aţi reclamat că le-aţi pierdut în 4 februarie dar spuneţi că le-aţi pierdut pe 31 ianuarie.
N-aţi observat că vă lipsesc de patru zile?
Cam aşa e. Nu observi lipsa unui lucru până când ai nevoie de el.
- Le-au găsit la o fată moartă. - Până la urmă chiar există dreptate.
Te rog, nu fii şocată. N-ai idee cât ne-a luat să găsim patinele.
Uită-te la cizmele mele. Vezi?
Rupte.
A fost omorâtă. Fata purta patinele tale.
Regizorul acelui film mi-a promis cizme noi dacă mă culc cu el.
Crezi că ar trebui?
Iarna aproape s-a sfârşit.
Aşa e, şi eu ca siberiancă sunt obişnuită cu frigul.
Şi inima ta e rece?
Ce?
Fata care purta patinele tale era cam de aceeaşi vârstă cu tine..
Ceilalţi care erau cu ea au fost şi ei omorâţi. Feţele lor au fost mutilate..
Ce legătură are asta cu mine? Ce doriţi?
Mai gândeşte-te. Ai vreo idee despre cine putea să-ţi ia patinele?
Îi suspectez pe toţi.
Şi eu.
Ei bine?
O să mă arestaţi pentru că mi-am pierdut patinele?
- Presupun că nu. - Bine.
Atunci vă rog, lăsaţi-mă să plec.
Era frig. Patinam...
dar am plecat să căutăm un loc retras. De ce?
- Ca să stăm de vorbă. - Să mâncăm. De asta merge lumea la patinaj.
Pentru pauze, iei o plăcintă cu carne, plimbi o sticlă de vodcă.
Aşa că am adus mâncare. Am băut şi nişte vodcă. Ne simţeam bine, relaxaţi.
Apoi...
- Tragi din buzunarul tău. - Aşa te împuşti în picior.
Legistul a găsit urme de piele în rana de glonţ.
O geantă. Ai adus mâncarea într-o geantă de piele împreună cu arma.
Eram prieteni.
Ne simţeam bine împreună.
Am părăsit drumul pentru un loc izolat.
Eram singuri singurei.
Am scos mâncarea afară din geantă.
Şi nu bănuiesc nimic dacă ridici geanta aproape de pieptul meu.
Dar zgomotul? Ceilalţi doi nu l-au auzit? De ce n-au fugit?
- Ei bine, ei nu realizau ce se întâmplă. - Dar zgomotul...
Hey!
Zgomotul i-ar fi făcut să fugă. Ar...
Ce? Ce-ai spus?
"- " Ştii ce tocmai ai făcut? - " Ne scapă ceva.
- Da, te-ai dus spre o lumină roşie. - Concentrează-te. Fără amprente, fără feţe.
De ce? Ca să facă identificarea dificilă. Dar i-a împuşcat pe cei doi bărbaţi în cap.
- De ce? - Şi a riscat să facă şi mai mult zgomot.
Da, dar dacă le-a sfârtecat feţele, ce a mai avut să-i împuşte în gură?
- Ce ai în gură? - Limba.
Dinţii.
Dinţii tăi!
Gutapercă.
- Roşcatul avea un canal obturat la o măsea. - Adică?
Dentiştii europeni nu folosesc gutapercă, numai cei americani.
Concluzia categorică este că,
tehnica medicală sugerează că victima e un american.
Arkady.
Ai vrea... ?
Palpitant, nu-i aşa?
Cred că avem destule, pentru a abandona cazul ăsta.
Doar ce-am văzut raportul balistic.
- Ce armă? - E un pistol de 7,65 mm.
Şi asta-i armă KGB.
E rahatul ăla de Pribluda?
Ca şi cum ai întreba pe o faţă dacă mai e... când ai văzut-o în pat cu un bărbat deasupra.
Ei bine, care bărbat?
Oh!
- N-am prins poanta? - E vorba de prietenul tău, maiorul Pribluda.
Ce vrei să spui cu, "prietenul meu" ?
Ce e?
Am fost chemat la Lamskoy Dacha.
Renunţă la o petrecere de weekend şi vrea să vorbească cu mine.
- Asta-i o mare onoare, tov. Renko. - Bine, bine, bine.
Va trebui să te pui la punct.
Ce?
Oh, da.
Ei, bine. Un weekend la Lamskoy.
Acum, nu-i cumva din cauză că tatăl tău a fost erou al armatei sovietice? Nu.
Dumnezeu ştie că e cam greu, să fie din cauza farmecului şi a eleganţei tale.
Nu tot weekend-ul, Anton. Doar azi suficient pentru a o prinde pe gazdă într-un colţ.
Deci... ce urmăreşti?
- Să salvez o viaţă. - A cui?
A mea. Am un caz care solicită implicarea KGB şi eu voi fi în plus...
Voi doi n-aţi prefera să beţi o vodcă sovietică?
Nu, Natasha, ar fi mai bun un vin slab franţuzesc.
Cine-i ăla?
Ăla-i Jack Osborne. Un american.
A venit aici să cumpere blănurile noastre de zibelină.
Ei bine, e singurul loc unde le-ar putea găsi..
Se spune că Kremlinul se foloseşte de el pentru a schimba mesaje la Washington..
E un tip cu mare influenţă.
"Chiar a cinat cu Brejnev înainte de a muri.
"Ei bine, poate conversaţia ar fi fost mai potrivită "după ce ar muri".
Anton...
Grecii antici au înţeles mecanismele puterii.
Despre justiţie spuneau. "Justiţia este este în interesul celor puternici."
Am auzit acelaşi simţământ exprimat în termeni nu prea diferiţi în America.
Cineva a spus că toate sunt reguli pentru a face avere.
"Vrei să spui că în America numai cei cu bani pot fi nevinovaţi?
Nu, vreau să spun că avocaţii fac totul ca s-o ducă ei bine.
Ei bine, ştii ce faci aici când angajezi un avocat să te apere?
Risipeşti bani.
Ţi-am citit raportul, Arkady.
Am impresia că te cam deranjează că cei de la KGB au preluat cazul..
Asta nu prea te caracterizează, nu? De ce? Ce s-a întâmplat?
- Pot să fiu cinstit? - Cu mine? Întotdeauna.
E mai mult decât probabil ca KGB-ul i-a ucis pe oamenii ăia.
De acord.
Asta mă face să cred că mi-au întins o capcană.
De ce?
Odată am încercat să-l arestez pe maiorul Pribluda. Am dovedit că e un asasin.
- Îţi mai aduci aminte de cadavrele de pe râu? - Doamne, e foarte frig aici.
- Vrei să-mi îngheţe sângele şi mai tare? - Am dovedit că KGB-ul a făcut-o.
Am militat pentru incriminare şi am fost arestat şi bătut până s-au plictisit.
Şi cine te-a scăpat?
Ţi-am fost şi îţi sunt recunoscător. Dar e o farsă otrăvită.
Arkady, lucrurile se schimbă.
Crede-mă, am mai multă putere decât ar fi cazul.
Sunt mai vulnerabili.
De departe, tu eşti cel mai bun poliţist din Moscova.
Şi am mare nevoie de ajutorul tău.
Şi tu ne poţi proteja, pe mine şi oamenii mei?
Ascultă, constituţia noastră, sovietică e o operă de artă.
Dar numai oamenii cinstiţi şi femeile o respectă.
Acum, sunt hotărât să rămân în legalitate.
KGB nu trebuie să lucreze în afara legii, sau sunt puţin mai buni decât CIA.
- Dar cum? - Susţine-mă. Nu încerca să închizi cazul.
Nu trebuie să le cedăm nici un centimetru şi îţi promit, Arkady...
îţi promit, ca voi fi în spatele tău şi te voi urma pas cu pas până la capăt.
Da, dragul meu?
Tu eşti singurul de aici care se întoarce la Moscova în seara asta.
- Aşa se pare. - Vrei să mă iei cu tine?
- La ora asta? S-a întâmplat ceva rău acolo? - Te rog?
Mai bine l-ai convinge pe dl Osborne să-ţi dea o haină de blană, draga mea.
Maşina anchetatorului nu are încălzire.
Nu e genul de loc unde o fată ar merge fără o pereche de cizme, nu-i aşa?
Bogatul tău prieten american, n-ar fi dezamăgit?
V-am rugat să mă transportaţi, nu să facem conversaţie.
Ce-i, încă mai sunteţi supărată pentru perechea de patine pe care aţi pierdut-o?
- Dacă le-aţi pierdut - Le-am raportat lipsa.
- Da, dar de ce? - Ce?
Nu eşti genul care să meargă la poliţie pentru un lucru atât de mic, fără un motiv.
Ţi-a fost frică că ar fi putut cădea vina pe o altă persoană?
- Vreau să cobor. - Ce?
- Opreşte. Prefer să merg pe jos. - Nu fi proastă. O să mori de frig.
Ce faci? Eşti nebună! Ce faci? Vrei să te sinucizi?
Întrebări, întrebări.
Oh, nu. Bine, bine. Acum o să ne congelăm amândoi.
Haide.
Să ştii ca KGB-ul are maşini mai bune.
Dar ei nu te iau întotdeauna unde vrei să mergi, nu-i aşa?
Nu ştiu dacă să mă implic mai adânc în cazul ăsta. Dacă să-l accept sau nu.
- Nu urina contra vântului. - Poate, da. Poate nu. Legiştii?
Legiştii au adunat probe de gesso, rumeguş şi aur de pa hainele lor.
- Aur? - Din cel folosit în restaurarea icoanelor.
Traficanţi. Din cauza asta KGB s-a folosit de ei. Scârbosul Pribluda.
Altceva? Au mai aflat ceva legiştii?
Da, ceva urme de pui şi sânge de peşte.
Asta-i ciudat, nu-i aşa?
Asta nu prea se potriveşte.
Doamne, aş fi vrut să ştim cum arăta.
Hm.
Nu vrei desert?
- Şi roşcatul. Vreau şi capul lui. - De ce nu pe a celuilalt?
Nu ştim nimic despre el. De altfel, câţi crezi că mai suport?
Atâta timp cât ştii ce să zici dacă ei te opresc pe stradă.
"Cei mai mari criminali.
Scuză-mă?
Tamerlan cel Mare.
Un om rău. Craniul lui arată că era paralizat pe partea dreaptă
şi am nişte fire de păr de cercetat.
Da, înţeleg.
Chiar? Chiar?
Ei bine...
Ce e cu pata aia de mucegai?
De pe buza superioară?
- Da. Îmi pare rău, ce vrei să spui? - Unde creşte mustaţa. Mucegai.
Sigur.
- Sunt profesorul Andreev. - Anchetator şef Renko. Am încercat să sun...
Nu oblig legiştii să lucreze şi pentru Miliţie, şi pentru KGB.
Renko?
- Ce interesant! - De ce?
Tatăl tău a fost generalul Renko. Tu nu semeni deloc cu el.
Doamne. Osul zigomatic are o cu totul altă elasticitate.
Promite-mi că o să-mi dai faţa ta când respiraţia îţi va părăsi corpul.
Profesore Andreev, capetele astea n-au feţe.
- Nu încerca să faci să mă intereseze. - Criminalul le-a şters identitatea.
Poţi să le-o redai.
Profesore, prea mulţi oameni din societatea noastră dispar fără urmă.
Oh?
Pentru ce?
Ei cad într-o prăpastie.
Ce fel de prăpastie?
Una între ce se spune şi ce se face.
Poate că n-o să mai ai prea mult de stat pe lumea asta, imprudentul meu prieten.
Hm.
Aşa e. Primul lucru : curăţă restul de carne. Hm?
Îmi dai viermii?
Când eşti ingrijorată de inima pe care am dat-o
E atât de uşor să te îndrăgosteşti
Se pare că e atât de uşor E atât de uşor, e atât de uşor
Al naibii de uşor Al naibii de uşor, al naibii de uşor
Se pare că e atât de uşor E atât de uşor, e atât de uşor
Când eşti ingrijorată de inima pe care am dat-o
E atât de uşor să te îndrăgosteşti
Să mergem. Bine?
Trezeşte-te, iubito, acum Trezeşte-te, iubito
Răsuceşte-te şi strigă Răsuceşte-te şi strigă
Hai iubito Hai acum
Hai iubito Hai şi revino-ţi...
Hei.
Tu cine eşti?
Ce faci aici?
Am spus, ce faci aici? Asta e...
Stai! Miliţia!
Fiu de căţea!
Nu te băga.
Un american.
Arkady?
Ah.
Cine-a făcut-o? Ce s-a întâmplat?
E mâna lui Pribluda? Arkady?
Nu, nu.
Cred că era american.
Iisuse.
Crezi că-i mâna CIA?
Cineva cu pumni de piatră.
- Mai degrabă un ucigaş sadic? - Mmmm.
Ce faci în bucătărie? Ar trebui să stai întins.
Aici e coniacul franţuzesc.
Trebuie să procedezi în aşa fel încât să-ţi imaginezi că
ei sunt cei pe care-i iubeşti...
aceste mici creaturi.
Oh, da, avem nevoie de ei.
Nu cei pe care-i iubeşti îţi mănâncă carnea?
O membră a Komsomolului, Valeria Davidova,
îmbrăcată cu o haină de blană de-a lui Barguzinsky
a fost în vizită la afaceristul american... Jack Osborne.
Şi cine-i asta?
Un roşcat?
În caz că n-ai observat, să ştii că plouă afară.
Închide uşa.
Nu.
Arunc-o la picioarele mele.
Goleşte-ţi buzunarele pe pat.
Acum, scoateţi haina.
Arunc-o pe podea.
Buzunarele de la pantaloni.
- Eşti de unul singur nu-i aşa, Boris? - Stai nemişcat.
- Ce? - Nu te mişca.
Uşor, Boris. Uşor, uşor. E camera mea, de ce m-aş mişca?
Şezi.
Calm.
Leagă-ţi şireturile unul de altul.
Ce vei face acum? Pui mobila peste mine?
Dacă e nevoie, aşa să fie.
Trebuia să te omor în parc.
De ce?
- Pentru că acolo mi-ai omorât fratele. - Fratele tău?
Aşa că, pentru asta...
Nu l-am omorât.
Tu sau prietenii tăi. N-are importanţă. Tu vei fi cel care va plăti pentru asta.
Un poliţist din New York?
Asta-i o acoperire de aur, Boris. Sunt detectiv.
Un detectiv? Ţi-ai pierdut calea, nu-i aşa?
- Te-am găsit, nu-i aşa? - Nu eu ţi-am omorât fratele.
Dar cum îl vei găsi pe cel care a făcut-o? Sau nu contează?
Am impresia că ai nevoie de puţin ajutor.
Spune-mi ceva despre fata din tăietura de ziar.
A fost o prietene de-a fratelui tău. Probabil a fost omorâtă cu el.
Întrebă-ţi tovarăşii din poliţia secretă.
Nu, probabil KGB-ul i-a omorât.
Dar vreau să-l găsesc pe asasin.
Dar am nevoie de ajutor. De ce nu ne ajutăm reciproc, dle Kirwill?
Sigur. Eu din afară, şi tu din interior uitându-mă la tine printre gratii.
O înţelegere.
Nu te arestez.
Tu mă ajuţi. Ce zici?
Du-te dracului.
Stai puţin. Cum rămâne cu acoperirea mea? Voi avea nevoie de ea.
Nu, aici nu vei avea nevoie.
VALERIA DAVIDOVA JAMES KIRWILL
Bună dimineaţa.
Nu, am stat treaz toată noaptea.
Haide, haide. Nimeni nu poate lucra atâtea ore.
Nu te îngrijora, mă duc acasă să mă culc. Ăsta-i micul meu dejun.
Poetul îşi lasă creionul, ucigaşul toporul şi tu trebuie să înveţi să te relaxezi.
Ei bine, patul. Mă pot relaxa în pat.
Trebuie doar să-ţi laşi porii să respire şi să-ţi odihneşti mintea obosită.
Ăsta-i programul meu zilnic. Mers înviorător, niciodată prea rapid. E minunat.
Chiar şi noi, servitorii umili ai statului avem nevoie de relaxare din când în când.
Ah!
Ei, bine. Asta-i o surpriză.
L-ai mai sunat pe investigatorul şef Renko din weekend-ul trecut?
Da. Nu sunt sigur dacă a arestat-o sau sau a răpit-o pe doamna care era cu mine.
A salvat-o.
Spune, de sub influenţa unui capitalist.
Stai jos, Jack. Puneţi ceva de băut. Ia şi mănâncă ceva.
Vorbeşti cu singurul om din departamentul omucideri care a rezolvat toate cazurile.
Mi-e teamă că am întâlnire cu un general aşa de bătrân, încât cred că face pe el.
Întotdeauna am vrut să cunosc un american.
Tu eşti aşa de... de diferit.
Scuză-mă pentru început.
O singură dată am mai cunoscut un american, cu care am stat de vorbă.
Un tânăr student. Parcă îl chema Kirwill.
James Kirwill.
Oh?
Dar a murit.
Atunci nu se pune, nu-i aşa?
Cred că ai observat că sunt diferenţe între un om ca tine, d-le Osbourne
şi un om ca mine.
Om peste bord.
Ce?
Ţi-a rămas puţină mâncare pe buza superioară.
Sunt un anchetator plictisitor. Fără stil.
Cufundat în gândurile mele.
Trei cadavre, trei oameni, împuşcaţi şi mutilaţi în Gorki Park.
Şi eu, am buza murdară de mâncare.
Nici măcar de caviar ca asta.
Presimt cumva că ucigaşul, oricare-ar fi el,
ar fi preferat pe cineva...
mai... un anchetator mai isteţ.
- Ah. Am terminat de mâncat? - Da, mulţumesc.
Am înţeles că importaţi minunatele noastre blănuri, în America.
Voi sovieticii, deţineţi monopolul mondial al blănurilor.
Întotdeauna mi-am dorit o căciulă de blană.
Un om cu statutul tău ar trebui să aibă. Trebuie să vedem doar ce putem?
Noi ruşii ştim să avem răbdare. Eu sunt foarte răbdător
Urmăresc, gândesc şi aştept. Asta-i singura mea calitate.
Dar de ce să aştepţi? Întotdeauna mi-a plăcut să-i găzduiesc pe prietenii sovietici.
Răbdarea are şi ea recompensa ei.
Vrei căciula sau nu?
Poate că anchetatorul şef are în vedere un alt tip de recompensă?
Da.
Poate.
- Nu ştii? - Încă nu.
La început am avut o bănuială, apoi am început să înţeleg motivele.
Apoi am...
- Şi apoi... ? - M-am prins.
N-am cum să prind o blană. Sunt prea abile şi prea rapide.
În timp ce aştepţi, te gândeşti, şi urmăreşti...
Rugăciunea ta a plecat.
Oh, nu cred.
Bine. Bine.
Până una alta, eu am căciula şi tu nu.
IRINA
OSBORNE
Bang!"
- Detectiv Pavlovici, eşti beat! - Nu atât de beat ca Fet.
Detectiv Fet!
- Ţi-am spus să-l urmăreşti, nu... - Ah, ah, ah. Uite ce am.
Unul din dosarele KGB-ului.
- Cum Dumnezeu ai... ? - L-am furat de la Fet.
Fet! Micul bastard.
Pasha!
Ei bine, deschide-l. Ia zi, să nu vomiţi pe el.
Vrei să spui că l-ai îmbătat aşa de tare pe Fet încât.. ?
- Mă vor împuşca, nu-i aşa? - Probabil.
Voi fi împuşcat.
Să le-o trag.
Pasha, ăsta e dosarul Irinei Asanova!
Luminează-l puţin.
Exmatriculată din Universitatea din Moscova, pentru comportament antisocial.
Şi asociere ilegală,
mai explicit cu regata siberiană...
Valeria Davidova.
Informator KGB : Feodor Golodkin.
Intermediar, vânzătorul.
"Unde e Valeria?
- Despre ce vorbeşti? - Unde crezi că e?
Cine?
Ţi-am văzut dosarul.
Ai fost apropiată de Valeria Davidova şi de studentul american, James Kirwill.
În dosar vei citi că am fost exmatriculată din universitate pentru că am scris pe zid.
- Prietenii tăi sunt morţi. Ucişi. - Eşti bolnav.
Îţi voi arăta cadavrele, hainele lor. Vino şi vezi.
Faci parte din organizaţia leproşilor. Eu nu voi fi infectată.
- Au fost găsiţi în Gorki Park. - De ce minţi? Fă...
- Cine sunt prietenii ăştia ai tăi? - Afară!
Afară?
Cine crezi că i-a eliminat?
Vrei să mă prinzi în capcană. Nu-mi voi trăda prietenii.
Cine i-a eliminat, le-a dorit moartea. Şi tu trebuie să fii în pericol.
Acum sunt liberi.
Liberi.
Ca o coapsă, nu? Ca şi cum i-ai mângâia piciorul.
Drăguţ. Foarte drăguţ.
Te-ai îndrăgostit deja. Continuă, nu te grăbi. Învârte-te în jurul ei.
Dacă vroiam să mă plimb, n-aş fi vrut pe aici, nu-i aşa?
- Anna a spus să vorbesc cu Golodkin. - Cine?
Uite, am mărcile astea, bani din RFG. Încercam să...
- E în regulă. Pot negocia cu asta. - Nu, nu.
Trebuie să fie Golodkin. A spus să fiu sigur că e Golodkin..
E în regulă, prietene. Fă cunoştinţă cu Feodor Golodkin. Eu sunt omul tău.
Niciodată n-ai spus un cuvânt. Mai adevărat
Unde naiba pleci?
- Ăsta-i cartierul general al miliţiei! - Taci din gură.
Lucrez pentru KGB, nu vorbesc cu tine.
De acord?
Acum, ascultă-mă...
Pasha... deschide fereastra.
Cu plăcere.
Cred că e o neînţelegere.
Cum se face că un peşte scârbos ca tine ajunge să cunoască o fată ca Irina Asanova?
Cine?
Pasha, pune-i cătuşele rahatului ăsta.
- Hei, uite. Hei, haide. - Plăcerea e a mea.
Hey, ascultă, lasă-mă-n pace. Haide! Sunt protejat de KGB.
- Au! Asta doare! - Pasha, ridică-l.
- Dă-mi drumul! - De ce, vrei să încerci să evadezi?
Nu vreau! Nu vreau!
Ce a făcut, Pasha?
A fugit nebuneşte spre fereastra deschisă, tovarăşe anchetator şef.
- Aşa e. - Nu, nu-i adevărat! Nu-i aşa!
Nu! Nu-u-u-u!
Numărăm. Când ajung la trei, să fugi afară.
- Eşti nebun. N-o vei face. - Unu.
- Doi. - Nu!
- Trei! - Nu! Ascultă!
Asta e. El, Valeria şi Irina şi tipul ăla mare, Kostia, erau prieteni buni.
Kostia, ai spus?
- Cine era? Ce era? - Era o maimuţă mare din Siberia. Mukta.
O storcea pe Valeria.
Şi toţi îl cunoşteau pe Jack Osborne?
Dl Jack Osborne? Da.
- Vroia să se culce cu fata. Valeria. - Şi a reuşit?
Cred că da. Fetelor le place să stoarcă străinii, nu-i aşa?
E la fel de bine ca şi când călătoreşti. Cearceafuri curate, întâlniri scurte.
Şi lui Kostia nu părea să-i pese. El urmărea altceva.
Vezi, Kostia ştia că dl Jack Osborne vroia ceva.
- Asta-i... - Ce vroia dl. Osbourne?
Un cufăr. Un cufăr bisericesc mare.
Asta nu-i o măicuţă cu sâni.
Ştii, cu tablouri religioase. Mari...
- Pentru ce? - Nu ştiu.
Dar mi-a promis 2.000 de dolari dacă pot să-i fac rost de unul.
- Şi i-ai făcut rost? - Da, i-am făcut.
Dar dl Jack Osborne s-a uitat direct la mine.
Obţinuse deja unul de la cei trei. Pariez că mai ieftin.
- Kirwill, Valeria şi Kostia? - Da. Şi nu mai am cui să-l vând pe-al meu.
E prea mare pentru cei care fac contrabandă. Nu poţi tranşa carnea, s-o ascunzi în cufăr...
Unde e cufărul?
Unde e?
Acasă la mine
- Pasha, du-te cu el. Vreau cufărul ăla. - Ce, acum?
Da, acum.
La revedere, frumoasă doamnă.
Ei bine, mă străduiesc. Mă străduiesc foarte mult.
Sfinte Petre!
Vrei ceva? Vrei ceva anume?
Unde-i cufărul ăsta?
Ce părere ai de... 100 de prezervative franţuzeşti, bune?
- De toate culorile. - 100?
Ar trebui să ajungă pentru un weekend, nu?
- Cufărul. - E în baie.
Nu există cameră pentru el aici.
Oricum nu vreau ca lucrul ăla blestemat să-mi deranjeze frumoasa mea cameră.
Tovarăşe procuror, Golodkin am fost un fel de ajutor pentru KGB.
- Ştiţi cum e. - Vrei să spui, un informator.
- Ei bine, ăsta-i cazul nostru. - Ce vrei să spui cu cazul vostru?
- Voi chinuiţi babunul. - Şi noi deja am stabilit...
că Golodkin l-a împuşcat pe omul vostru şi apoi şi-a îndreptat arma asupra lui.
- O deducţie foarte rapidă. Felicitări. - Omul vostru nu era înarmat.
E vorba de dosarul ăla, nu-i aşa? A fost o capcană. O capcană!
- Habar n-am despre ce vorbeşti. - Ascultă!
- Tu l-ai omorât! Tu ai fost! - Arkady! Arkady!
Pune-le cap la cap.
Aici e un american care e implicat în toate.
Oh? Cine?
"Un american care-i cunoştea pe toţi trei.
Un american care avea afaceri cu Golodkin.
Un american care are prieteni foarte puternici.
- Prieteni în KGB. - Cine?
O cunoştinţă de-a ta, sunt...
Osborne.
Osborne? Jack Osborne?
De ce ar omorî un afacerist american trei nulităţi în mijlocul Moscovei?
Nu ştiu.
- Doar dacă... - Dacă ce?
Doar dacă cei trei ar fi fost implicaţi în ceva aşa de mare încât
Osborne a trebuit să fie sigur că partenerii lui nu vor vorbi niciodată.
- Jack Osborne. - Da.
Eşti sigur? Foarte sigur?
Absolut sigur.
Ei bine, atunci,
du-te după el.
Stă la Hotelul Metropol.
Hărţuieşte-l.
Fă-l să se dea de gol.
Unde e Valeria? Trebuie să-mi spui.
În siguranţă.
Te rog. Trebuie să ştiu.
Chiar acum?
Cu siguranţă îşi termină aperitivul în Manhattan.
Vino în camera mea.
Te rog.
29.970
Pleacă. Sunt de la KGB.
De ce ai venit pe geam, Boris?
Ce?
Uşa era deschisă.
- Cine e? - Irina Asanova.
Îl cunoştea pe fratele tău şi pe ceilalţi doi.
Trebuie să-i scădem rapid temperatura. Dă-mi nişte gheaţă din frigider.
- Ştie şi ea de crime? - Ea crede că au scăpat.
Ei nu-i vine să creadă că au murit. Dar ea e cheia.
Iisuse Cristoase! La ce fel de dietă eşti, oricum, prietene?
Adu gheaţă.
Ce dracu-i aia?
Am refăcut-o după unul din capetele găsite în Gorki Park.
De ce?
Ucigaşul le-a mutilat feţele.
Rahat.
Va fi într-o formă proastă când îşi va reveni, şi dacă vede căpăţâna aia...
O voi lua de aici.
Îşi va reveni. Nu şi-a injectat prea mult.
Renko, dă-mi ceva.
Dă-mi ceva, ca să pot lucra.
Haide.
Cred că cei trei făceau un cufăr.
Un cufăr religios pentru piaţa neagră a icoanelor.
- Da, şi? - Îmbrăcămintea lor.
Pe lângă asta, erau urme de aur şi de rumeguş...
urme de pui de găină şi sânge de peşte. Nu ştiu de ce.
Am fost în pieţele sovietice. N-am văzut ceva aşa proaspăt, încât să sângereze.
- Ne mai vedem. - Îţi sunt foarte recunoscătoare.
Ei bine, când vei trage în mine încearcă să nu mă nimereşti.
Nu prea mult.
Destul. Poate de-adevăratelea.
Poate nu ţinteşti prea bine.
N-ai vrea să ştii niciodată, nu-i aşa?
De ce mi-ai salvat viaţa?
Eşti importantă pentru ancheta mea.
- Acum ce urmează? - După ce ţi se vor usca hainele, vei pleca.
Unde?
Unde vrei.
Acasă.
Mă vor aştepta acolo.
Atunci, prieteni. Trebuie să ai pe cineva la cine să stai.
Ca să-i bag şi pe ei în necaz?
- Cetăţeană Asanova... - Irina.
M-ai dezbrăcat.
Irina.
- Ăsta-i cel mai rău loc unde poţi rămâne. - E foarte simplu.
Ori eşti de partea lor şi nu contează unde fug, ori nu eşti şi...
- Vei fi blocată aici. M-au văzut. - Vom rămâne blocaţi aici.
Nu pot să am grijă de tine.
Ai două farfurii, două ceşti.
De ce te-ai dus la hotel?
- Ce e Osborne pentru tine? - Un prieten.
Un prieten? Ce fel de prieten?
El e cel la care te gândeşti să-l elimini? Aşa e?
Fără întrebări.
Irina.
Prietenul meu e mort. Prietenii tăi sunt morţi.
- De ce te amăgeşti singură? De ce? - De ce vrea KGB să pună mâna pe mine?
Poate ca să-l protejeze pe ucigaş. Să-l protejeze pe Osborne.
Tot ceea ce ştiu e că prietenii tăi au fost ucişi.
- Nu! - Irina, te rog.
Dacă aş avea o armă şi aş putea scăpa, te-aş împuşca acum.
Poftim, ia-o.
Ia-o.
Ce mai aştepţi?
Asta nu mă va ajuta să scap, nu-i aşa?
Cum au fost ucişi?
- Uh, cine? - Blănile.
- Doar n-ai impresia că i-am ucis eu? - Ba, da.
Oh, nu, nu, nu. Eu nu-mi murdăresc mâinile.
Vreau să spun, tu omori animalele pentru carne, sau pentru cizme?
Nu. Ca majoritatea dintre noi îmi întorc ochii de la aşa ceva.
- Exact. - Am spus ca majoritatea.
Da, cred că ei făceau parte din cei cărora le plăceau actele de măcelărie.
Mai ales dacă se credeau fiinţe superioare.
- Da? - Despre ce vorbeşti?
- Despre cadavrele din Gorki Park. - Ah.
- Nu te interesează? - Pe mine?
Am ajuns la concluzia că-i cunoşteai pe toţi trei.
Chiar aşa, acum?
Bine.
Când am fost tânăr l-am cunoscut pe Stalin. Ai ştiut asta?
Nu.
Ei bine, după cum ştii, Stalin e mort.
Dacă doar l-am cunoscut pe Stalin, asta dovedeşte că l-am şi ucis?
- Sadicul le-a tăiat feţele. - Te deranjează?
În acelaşi mod ca jupuirea unui animal.
O zibelină, poate.
Nu cred ne vom mai vedea vreodată.
Oh?
O dată ai spus că răbdarea e singura ta calitate.
Aceea de a observa şi a aştepta.
Mai am doar patru zile de stat în Moscova. După aceea voi pleca pentru totdeauna.
Oricum simt că meriţi o răsplată.
Cred că bate cineva la uşă.
Am căciula de zibelină, pe care mi-ai trimis-o.
- A fost bună. Mulţumesc. - Oricine ştie să gătească tocană.
Ai putea s-o arzi. Eu o ard.
Irina?
Ajută-mă, te rog.
Dacă atacul asupra mea a fost regizat ca să-mi câştige încrederea în tine?
Irina.
Dacă cumva ai plănuit totul ca să mă determini să-mi trădez prietenii?
Ca Osborne, vrei să spui.
Prietenul tău Osborne.
Hai să vorbim despre Osborne. Spune-mi ceva de Osborne.
Asta-i tot ce poţi face? Să vorbeşti?
Să vorbesc?
Irina, ascultă.
Nu trebuie să vorbeşti aşa de mult.
Irina, sunt prietenul tău.
Nu, duşmanul meu.
Tot ceea ce ţi-am spus... ori o extraordinar de elaborată minciună...
ori un adevăr simplu.
E o minciună.
Nu! Nu!
Ei nu sunt morţi. Ei u sunt morţi.
Nu te abţine. Descarcă-te. Eliberează-te.
Sunt...
Arkady, o să înnebunesc.
Nu ştiu ce se întâmplă sau la cine...
Irina, ascultă-mă. Nu-ţi spun minciuni.
- Nu, mă torturezi. - Nu, nu, Irina.
Nu contează cât de ridicolă e minciuna dacă e singura ta şansă de scăpare.
Nu, Irina, nu.
Nu contează cât de evident e adevărul dacă înseamnă să nu mai scapi niciodată.
Irina.
Deci aceasta Irina a fost o prietenă de-a fratelui meu,
la universitate, înainte de a fi deportat.
De ce s-a întors?
Jimmy a vrut să fie erou. Trebuie s-o iei la dreapta, aici.
Era hotărât să scoată pe cineva afară din Uniunea Sovietică.
Pe oricine, chiar dacă ei nu vroiau să plece.
Cum de ştii atâtea despre noi?
Bunica mea. A fost una de-a voastră. A fost rusoaică.
Am vorbit rusa înainte de a vorbi engleza.
Jimmy a fost... El întotdeauna a fost obsedat de ţara asta.
Numai despre asta vorbea.
În regulă. Va trebui să faci la stânga aici, şi să parchezi.
- I-ai auzit pe noii creştini? - Nu.
Noii creştini. Ei nu fumează, ei nu jură, ei nu fac dragoste.
Tot ceea ce fac e să vorbească despre Iisus, şi să încerce să meargă pe apă.
Aşa a fost Jimmy, Doamne iartă-l.
- Asta e chiar acolo. - Cum ai găsit locul ăsta?
Am mirosit peştele proaspăt şi sângele de pui de găină.
Ce duhoare.
Aici au făcut cufărul. În felul ăsta îi scoate.
- Zibeline vii. - Bingo. Le hrănesc cu carne proaspătă.
Şase zibeline vii.
Nu sunt expert în rahatul de zibelină dar, da, cred că da.
Cât valorează pentru un american?
Libertate. Distruge monopolul. Cât contează? Ceva pentru care merită să ucizi.
Motive.
Dovezi.
Circumstanţe.
Martor.
În apartamentul tău, Arkady.
Trebuie să-mi spună, acum, Osbourne pleacă peste trei zile.
Nu-l omori.
Încă nu.
Ce e, Arkasha?
N-am zahăr să-ţi îndulcesc ceaiul.
N-am nevoie.
Încă tot mai crezi că te mint?
- Că sunt doar anchetator al miliţiei? - Arkasha...
Îţi imaginezi că încerc să te prind în cursă, că ăsta e doar un joc teribil?
Nu.
Dar...
Dar ce?
- Dacă Valeria e în siguranţă undeva... - Irina, te iubesc.
Eu... Arkasha...
Ajută-mă.
Am învăţat să n-am încredere în nimic.
În nimeni.
Niciodată.
Irina.
Dacă Valeria e în siguranţă undeva, eu...
Şi dacă e moartă, e moartă. Cum pot s-o ajut eu?
- Să mergem. - Arkady.
Vorbeşti prea uşor despre moarte.
Unde mergem, Arkasha?
Vei vedea.
Ştii cine-a fost aici, nu-i aşa?
Vino!
Nu.
Atunci ce-aş mai putea face?
Micul Jimmy.
Kostia, uriaşul.
Valeria, tu. Lasă-ne să le refacem.
- Arkady, te rog, nu. - Sunt trei dintre ai tăi.
Crezi că începe o întreagă nouă viaţă. Da.
Glide.. Valeria şi Kostia şi Jimmy.
Lasă-ţi patinele să muşte şi să şuiere.
Momentul ăsta îţi aminteşte de libertate, care în curând va fi a ta.
Glide, micuţii mei.
Ah, Valeria.
Micuţa păsărică. Avea patinele prietenei sale. Bunei sale prietene.
Dar cineva stătea la pândă.
Cineva care i-a chemat de pe gheaţă.
Oh, fericita Valeria. Încrezătoarea Valeria. Inocenta Valeria.
Sunt salvatorul ei din vest. Râsul şi veselia ei.
Auzi muzica?
Ah, avem nevoie de altă sticlă. De ce nu? Să aleg din geantă.
Simt mânerul pistolului.
Mă întorc spre Kostia şi zâmbesc.
Şi...
Jimmy nu realizează ce se întâmplă. Cum se poate întâmpla aşa ceva?
Osborne s-a folosit de el pentru a-i păcăli pe ceilalţi. El a fost adus înapoi în Rusia
pentru a dovedi că Osborne poate scoate şi poate aduce oamenii înapoi.. Nu-i aşa?
Bietul Jimmy. Idealistul Jimmy care vroia doar să ajute.
Creştinul care poate că acum întoarce şi celălalt obraz.
- Ce ştii de Valeria? - Nu, Arkady.
- Nu. - Dragostea mea, de ce nu mă opreşti?
Trebuie ca eu să fiu ucigaşul? Trebuie să am un martor.
Cineva trebuie să-mi spună.
Tu trebuie să-mi spui.
Nu pot.
Ea n-a ţipat. N-a fugit.
Ce rost avea?
Viaţa ei, speranţele ei... erau terminate.
Omul ăsta a făcut dragoste cu ea. Poate să aducă arma cât de aproape vrea.
Poate aproape s-o mângâie cu ea şi ea va primi de bună voie glonţul.
Nu.
Da.
Dar prietenul Valeriei?
Dar tu? Ea nu va vorbi pentru că vrea ca Valeria să fie liberă în America..
Nu va vorbi pentru că Osborne i-a spus că va fi următoarea, pe care o va scoate.
Şi imaginaţia e cel mai important lucru din viaţa ei.
E singurul lucru care o face să continue.
Da.
Deci, întrebarea e, unde e Valeria?
New York.
Ea e în în New York.
Dar în Moscova...
marele profesor Andreev...
poate să refacă un cap.
O fată.
Doar după oase şi ţesuturi.
Nu. Sper că e tot ce ştiu.
Asta-i Valeria.
Valeria. Valeria. Valeria!
- Valeria, care? - Valeria Davidova.
- Ceilalţi? - Kostia Borodin. James Kirwill.
- Ce făceau aici? - Făceau un cufăr pentru Osborne.
Blănarul american, Jack Osborne?
Da, Jack Osborne.
Ai văzut ce i-au adus lui Osborne din Siberia.
Spune-mi. Spune-o.
Zibeline.
Vii, moarte, piei, ce?
- Zibeline vii. - Câte?
Şase zibeline.
Şase zibeline vii.
Fată bună.
Te urăsc.
Irina, minciunile nu sunt libertate.
Te urăsc!
Unde s-a dus?
Cred că a ieşit cu Osborne, nu?
OK. Ei bine, vrei să-mi spui şi mie, unde mergem?
Am nevoie şi de celălalt cap. Atunci voi avea de ajuns.
Celălalt cap...
- KGB? - Da.
Dar de ce ar fura ei probele? Trebuie să mai fie ceva.
- Ce altceva? - Păi...
Vom vedea, nu-i aşa?
Ce dracu' faci?
Ştii unde suntem.
Acum da.
Am înnebunit.
- Ce înseamnă asta? - Asta înseamnă că am pierdut totul.
Ăla-i Lamskoy, procurorul şef al Moscovei.
Şi Jack Osborne. Au făcut afaceri tot acest timp.
Acum vor negocia cu mine. Nu mai am nici o şansă, nu am unde să plec.
M-au învins.
Oh, Doamne.
Nu te uita.
- Vei fi şi mai bogat. - Nu vei fi chiar sărac.
Cât am putut să cheltui aici? Aş fi vrut să pot veni la Stockholm.
Diamantele arată cel mai bine la gâtul unei fete tinere.
"Nu trebuie să ne mai vedem niciodată.
Dar, o să-ţi trimit o ilustrată din Stockholm.
Atunci, noroc.
- Bastardule. - Nu...
Faci o greşeală. Suntem de aceeaşi parte. Îţi promit.
Am vrea să-i vorbim.
Eşti nebun!
Nu avem nevoie să vorbim cu el. Osborne pleacă la Stockholm.
Stockholm!
Haide! Scoate-mă din locul ăsta.
Haide! Vreau să fiu cu un pas înaintea bastardului ăsta.
Tu prin exterior, eu prin interior uitându-te dinspre tine spre morgă!
Anton, aş vrea să-mi promiţi pe viaţa ta...
că vei lua toate astea... hârtii, benzi... şi le vei da personal, procurorului general.
Îţi promit, pe viaţa mea.
- Şi dă-mi pistolul tău. - Oh, Cristoase.
E ieşirea deosebită a unui avocat.
Probabil nu va trage direct.
Şi dacă Irina se va mai întoarce... ai grijă de ea în locul meu..
Da, sigur. Îi voi da frumoasa ta maşină.
- Ce ai de gând să faci? - Să grăbesc pasul.
Şi să cobor puţin.
Arkady.
Echipa de foc nu va fi la fel de plăcută ca Stockholm-ul, nu-i aşa?
Arkady.
Ţi-ai pierdut... ţi-ai pierdut controlul.
M-ai păstrat în echipă ca să pun presiune pe Osbourne?
El nu putea să-ţi ofere... de-ajuns.
Dar ai aranjat.
Preţul trebuie să fie mare.
Trebuia să fi văzut după. Cu siguranţă trebuia să fi văzut după..
Cât?
100.000, de dolari?
Haide. Ştii care e valoarea zibelinelor vii.
Astea valorează zeci de milioane pentru Osborne.
Osborne a fost lacom.
De aceea a trebuit să-l ameninţ cu...
Vroiam să spun, cel mai bun om.
Ce zici de 150.000 de dolari?
- Am comandat băuturile. - Băuturile.
- Ce-s alea? - Coniac şi cremă de mentă.
Care din cele două e mentă, ca să-l beau pe celălalt?
În Suedia toate excesele sunt permise.
Tovarăşe Pribluda, când primesc arma şi unde-l omor?
Nu vei întreba nimic. Nu vei face nici un comentariu.
Vei face doar ce ţi se va spune.
Consideră-te norocos pentru că încă mai trăieşti.
Osborne va negocia. El va returna cele şase zibeline, dar doar de faţă cu tine.
Şi nu-mi place asta, Renko.
Te avertizez. Ai mare, mare grijă...
De ce va negocia?
Ce va negocia?
Care-i coniacul? Care-i crema de mentă?
Hai să vedem dacă poţi să-mi spui, Renko.
Suntem dărâmaţi?
Cred că au vrut să fie foarte siguri că vei spune adevărul despre Lamskoy.
Ei bine, el n-a ştiut cât de bun eşti, nu-i aşa?
Prostul.
Şi acum eşti aici să mă omori pe mine.
Aşa-i?
Da.
Ce crezi?
Ştii bine că KGB-ul te va găsi întotdeauna, oriunde te vei afla.
Cu precizie.
Deci, spune-mi mai exact ce-mi propui?
- Nu fii chiar aşa de speriat. - Ce faci?
Încă n-ai văzut restul casei.
Casele vechi sunt la fel ca oamenii, nu crezi?
Pline de surprize.
- Deschide uşa aia. - Ce?
Deschide uşa.
I-am făcut să te aducă.
Vezi, corupţia face parte din noi.
Din noi toţi.
E chiar inima noastră.
Irina?
De ce s-ar culca o femeie cu un ucigaş decât în cazul când îi place să fie rănită?
- Nu! - Nu?
Atunci probabil că banii te incită? Din cauza banilor?
Ai meritat-o, Irina. Ai plătit cu viaţa prietenilor tăi. Ce-i asta?
Ăsta-i un alt cadou de-al lui?
Eşti o târfă, Irina.
Eşti o târfă.
Când mi-ai arătat capul... capul Valeriei... am hotărât să mă sinucid.
- Melodramă. - Da.
În schimb m-am dus la Osbourne. M-am culcat cu el.
Nu m-am simţit murdară. M-am simţit ca şi cum mi-a luat foc pielea.
- Am ştiut ce să fac. - Da. Să te vinzi.
Ce altceva mai am de vânzare?
I-am spus că ştiu totul.
Dar ştiam că mă doreşte. Ţi-am spus că aş face orice ca să scap.
Orice.
A doua zi m-am dus la sediul KGB de la ambasada Rusiei, din Stockholm.
Le-am spus că aş putea să le dau zibelinele, înapoi în schimbul tău,
dacă îţi vor da drumul...
pentru că eu...
Irina?
Trebuie să te scot.
Ăsta a fost singurul motiv.
De ce ar schimba Osborne zibelinele pentru mine?
Are mai multe de şase, Arkasha.
Valeria şi ceilalţi l-au mai ajutat încă o dată folosind aceeaşi rută.
Mai are încă şase zibeline.
Şi nimeni n-o ştie, cu excepţia mea şi a lui.
Şi acum a ta.
Sincer, sunt uimit ca oamenii tăi vor înţelege o obsesie sexuală.
Dar, se pare că au înţeles că o doresc aşa de mult încât să schimb zibelinele.
Numai că ea n-ar veni fără tine.
Dar ei m-au trimis aici să te omor.
Dar ei mai degrabă vor să-şi primească micii prieteni îmblăniţi înapoi.
- Dar misiunea mea e să te omor. - Ce?
Vrei să omori un om care îşi ţine promisiunile?
Vezi, căciula care nu ţi-a fost livrată în Moscova.
Zibelină Barguzinsky. Cea mai fină.
Nu se compară cu nici o altă blană,
decât cu pielea Irinei şi a altor femei.
Simte-o.
Eşti bolnav, Osborne. Bolnav. Nu vreau căciula sau orice altceva de la tine.
Oh, fii mai iertător. Vrei să supravieţuieşti, nu-i aşa?
Mâine, dacă îi convingi, voi negocia cu sovieticii.
Tu şi Irina pentru şase zibeline.
Oh şi, uh, 200.000 de dolari.
De acord?
Da.
Ceva de băut, te rog. O băutură.
- Asta-i băutura târfelor. - Sunt o târfă.
- Câţi? - Trei la etaj. KGB.
- Poate sunt mai mulţi, aici jos. - Bine. Care sunt şansele?
- Îţi dau unu, doi, trei. - Bine. Trage.
Unu.
Osborne vrea să înşele KGB-ul printr-un schimb. Şase zibeline pentru mine şi Irina, plus dolari.
- Dar a scos mai multe afară decât ştiu ei. - Când se face schimbul?
- Mâine. Au muşcat. - Bine. Doi.
Doi. Am ordine de la Moscova să-l ucid pe Osbourne şi cele şase zibeline.
- Trei. - Trei. KGB-ul îl omoară pe Osborne,
pe tine, fata şi zibelinele. Am dreptate?
- Corect. - Ea ştie asta?
Nu.
- Eşti într-o mare belea. Nu ţi-am spus? - Da, mulţumesc. Mănâncă nişte alune.
Voi fi acolo. Noroc.
- Ce faci? - Asta-i băutura târfelor.
- Dă-mi aia. Hai să ieşim de aici. - Am început devreme.
Fiu de căţea.
Oh, nu.
- Nu-l atinge. - Oh...
Doamne, nu.
Ce pui la cale, Renko? Ce caută el aici?
- Ce dracu' se întâmplă? - Cine e? Cine?
Un prieten.
El mi-a omorât câinii.
L-am marcat pentru că mi-a omorât câinii.
Acum, d-le Osbourne.
Să nu ne îngrijorăm din cauza intrusului..
Astea sunt cele şase zibeline?
Zibelinele sunt moarte. Aruncaţi armele.
Nu atâta timp cât tu le ai pe-ale tale.
D-le Osborne, totul e în regulă acum.
Poţi să-l iei pe Renko. Noi luăm zibelinele. Nimeni n-are nevoie de arme..
Zibelinele sunt moarte. Nu intenţionez să le ţin companie.
Noi nu suntem asasini, d-le Osborne.
Dacă asta vrei, poţi să ne iei armele.
- Rurik, Osborne te va ucide. - Tu nu te băga.
Trezeşte-te. Îi va omorî pe toţi, cu excepţia lui Pribluda.
- Ce? - Pribluda e omul lui Osbourne.
- De-aia a renunţat la armă. - Renko, eşti un mincinos.
E în regulă. Renko nu e înarmat.
- M-am asigurat ca aşa e. - Aruncă arma.
- Ce? - Aruncă arma.
Jack...
ascultă.
Am luat banii.
D-le Osborne.
În dreapta ta mai sunt doi tipi de la KGB.
Ţine-ţi capul jos.
Sfinte Petre.
Arkasha!
Irina, stai de-o parte!
Predă-te, Renko.
Sau fata e moartă.
Nu, Arkasha.
Renko.
Ăsta-i pistol al KGB-ului.
Acum putem fi liberi.
Arkasha?
Irina.
Trebuie să mă întorc.
Nu.
Trebuie să mă întorc, altfel te vor urmări şi te vor omorî.
Asta a fost...
Aşa a fost înţelegerea de la Moscova. Să omor zibelinele, pe Osbourne şi să mă întorc.
Şi tu poţi pleca liberă.
Nu.
Irina, uită-te la mine.
Nu, uită-te la mine.
Ce vezi?
Un rus.
Niciodată n-am putut fi altceva.
- Aşa că mă voi întoarce. - Nu.
Te vor omorî acolo. O să mori acolo.
Întotdeauna...
te voi iubi.
Arkasha.
O zi, Irina.
O singură zi.
Anchetatorul şef Renko prezent la raport, tovarăşe general.
Subtitrarea Marian Burlacu 08.06.2007