Subtitles downloaded from www.OpenSubtitles.org
Traducerea şi adaptarea: veveriţa_bc & nahrmer @ www.titrări.ro
Îmi pare tare rău pentru Dorothy, Walt.
A fost o femeie cu suflet mare.
Mersi c-ai venit, Al.
Privelişti, testicule, portofel şi ceas.
Ia uite cum se holbează bătrânu' la Ashley.
Nu se poate abţine nici măcar la înmormântarea mamei?
La ce te aşteptai?
Tata încă mai trăieşte în anii '50.
Se aşteaptă ca nepoata lui să se îmbrace mai modest.
Da, păi copiii tăi poartă jerseuri cu Lions.
Sunt sigur că tata apreciază asta.
Ce vreau să zic e că nu poate nimeni să facă ceva
care să nu-l dezamăgească pe tata.
E inevitabil.
De-asta nu mai vin eu la el de Ziua Recunoştinţei.
Dacă mai ţii minte treaba cu motorul de barcă,
dolina stricată, mereu e câte ceva.
Ce-o să facem cu el?
Nu crezi c-o să intre în belele de unul singur în vechiul cartier?
De ce nu-l convingi să se mute cu tine?
Moartea... e adesea un eveniment dulce-amărui pentru noi, catolicii.
Amăruie din cauza durerii, dulce datorită izbăvirii.
Amăruie din cauza durerii provocate celui mort...
... şi familiei sale.
Dulce pentru aceia dintre noi care ştiu că-i aşteaptă izbăvirea.
Iar unii ar putea întreba ce e moartea.
E oare sfârşitul?
Sau e începutul?
Şi ce e viaţa?
Ce e acest lucru pe care noi îl numim viaţă?
Toate aceste întrebări pot provoca frustrări în astfel de momente.
De-asta trebuie să vă întoarceţi la Domnul nostru.
Dumnezeule...
Pentru că Dumnezeu e dulceaţa...
- Ăsta e tata? - Nu. E bunicu' Walt.
"Plutonul al Treilea, compania E, 2 martie, 1952, Coreea."
Unde-i Coreea?
Ce de lume a venit după înmormântare.
Da, cred c-au auzit că o să fie multă şuncă.
Mă duc până la subsol să aduc nişte scaune.
Mă duc eu să le aduc, tată.
Am nevoie de ele acum, nu săptămâna viitoare.
Super! Am găsit o medalie. Ia uitaţi aici.
Cât mai stăm?
N-am semnal în ghetoul ăsta şi mă plictisesc.
Ashley, scumpo, du-te şi ajută-l pe bunicu' Walt cu scaunele.
- Eu?! - Da, tu. Hai mai repede.
Bunicu' Walt, vrei să te ajut cu scaunele astea trei?
Nu, poate de-abia ţi-ai vopsit unghiile.
Nu pot să cred că taică-tu mă scoate din minţi.
- De ce m-aţi pus să fac asta? - Gata, hai că nu mai stăm mult.
Hai!
Hai, să mergem.
Câţi şobolani încap într-o cameră?
Bunicule, când ai cumpărat maşina de colecţie?
În 1972.
N-am ştiut că ai o maşină veche mişto.
E aici doar dinainte de-a te naşte tu.
Şi ce-o să faci cu ea după ce...
... o să mori?
Dar cu canapeaua aia super tare din camera de zi?
Pentru că o să mă duc la facultate anul viitor
şi cred c-o să arate super tare în camera mea de cămin
şi nu am mobilă deloc.
Doamne...
Tu cine eşti?
- Bună ziua, mă numesc Tao. - Ce vrei?
- Sunt de alături. - Hai, vorbeşte mai repede.
- Spune-mi ce vrei. - Aveţi vreun cablu pornire?
- Maşina unchiului e veche şi... - Nu, n-avem niciun cablu de pornire.
Şi fii puţin mai respectuos, chinezule, suntem în doliu aici.
Cum te ţii, Walt?
Dl Kowalski.
"Dl Kowalski", aşa mă numesc eu.
Aşa, dl Kowalski.
M-am împrietenit destul de tare cu soţia dvs în ultimele luni.
M-a rugat să am grijă de dvs după moartea sa.
Eu i-am spus că o să am grijă de întreaga mea turmă,
dar m-a pus să promit că o să fiu mai vigilent cu dvs.
Îţi mulţumesc pentru bunătatea de care ai dat dovadă faţă de soţia mea,
dar acum că ţi-ai spus poezia, du-te şi consolează alt miel.
Da?
Dorothy a spus în mod expres că dorinţa ei e să vă spovediţi.
A spus că nici nu mai ştie când aţi fost ultima oară.
- Zău aşa? - Da.
Atunci, mărturisesc că niciodată n-am dat prea mare importanţă bisericii,
şi dacă am fost vreodată, am fost pentru ea.
Şi mărturisesc că nu doresc să mă spovedesc unui băiat
care de-abia a terminat seminarul.
- Pa, dragă! - La revedere, Walt.
- Walt, te descurci? - Da. O să fiu bine.
Aş vrea să te ajut, tată, dar trebuie să-i duc pe copii acasă.
Şi-au cam pierdut răbdarea.
Da, bine, pleacă mai repede.
Te sun peste câteva ore să văd ce mai faci.
Mureai dacă luai şi tu o maşină americană...
Ai văzut cum se uita la maşină?
Mereu vorbeşte numai despre chestii legate de asiatici.
Nici măcar la înmormântarea mamei nu se poate abţine.
- Măcar, de data asta, n-a spus nimic. - Nici nu era nevoie.
La ce te aştepţi, Mitch, omu' a lucrat la o uzină Ford atâţia ani.
- Şi e vina mea? - Las-o baltă. Fii atent la drum, da?
Copii, nu vreţi să pornim radioul?
- Ba da. - Nu vreţi nişte muzică? Bun.
Barbarii naibii.
Mă doare inima.
Vreau ca fiica mea să-şi găsească alt soţ.
Dacă s-ar recăsători, ar fi un bărbat în casă.
Dar de Tao ce ziceţi? Bărbatul casei e chiar aici.
Ia uite cum spală vase.
El face orice îi spun surorile lui să facă.
Cum ar putea să devină vreodată bărbatul casei?
Aveţi răbdare, după ce mai creşte, o să devină bărbatul casei.
Nu cred...
Astăzi e o zi sfântă, căci a fost născut un copil.
Aduc mâncare în dar pentru a hrăni trupul acestui copil.
Aduc haine în dar pentru a-l proteja pe acest copil.
Acest copil e binecuvântat cu o mamă şi un tată.
Spirit al acestui copil, întoarce-te acasă şi nu mai pribegi.
Întorceţi-vă acasă, spirit şi suflet.
Să ai parte de-o viaţă bună şi ungă.
Doamne...
Kolarski s-ar răsuci în mormânt dacă şi-ar vedea peluza acum.
La ce naiba au trebuit să se mute în cartierul ăsta asiaticii?
De ce stă aici bătrânul ăsta alb?
Toţi americanii s-au mutat din cartierul ăsta.
Tu de ce n-ai plecat?
Ar trebui să te cari, cocoş prost.
Ai surzit de tot sau ce-ai?
Salutare, Walt.
Uite, nu suntem prieteni. De ce tot insişti să-mi spui Walt?
Îmi cer scuze. Domnule Kowalski.
Ce mai pui la cale azi, părinţele?
Nimic.
Mă gândeam să trec pe-aici să văd ce mai faceţi.
Nu v-am mai văzut pe la biserică de ceva vreme.
Acum că ai făcut o faptă bună, poţi pleca.
- Aş vrea să vorbim, dle Kowalski. - Nu în viaţa asta, băiete.
De ce? Aveţi vreo problemă cu mine, dle Kowalski?
- Nu cred că vrei să ştii. - Ba da.
Cred că eşti un virgin de 27 de ani, şcolit prea mult,
căruia îi place să ţină de mâini babele superstiţioase
şi cărora le promite veşnicia.
Eşti băiat sau fată, omule? Că eu nu-mi dau seama.
Hei, chinezule, dacă erai la închisoare, erai curva mea.
Ce citeşti acolo, "Jackass şi Vrejul de Orez"?
Aşa, aşa, nu te opri.
Uită-te la mine când vorbesc cu tine, băiete.
Dai de vietnamezii ăştia la tot pasu'.
Ia uitaţi acolo.
- E verişorul meu ăla. - Eşti sigur?
- Normal, e văru-meu. - Are vreun prieten?
Nu, umblă singur de obicei. Facem ceva?
Hai să mergem să vedem ce dracu' fac acolo.
Are ceva cu voi?
Mai du-te dracu', băiatule!
Putem să facem asta chiar acum!
Duceţi-vă înapoi în ţara voastră.
Voi sunteţi asiatici!
Da' când mănânci mâncare chinezească cum e?
Câte arme aveţi la voi?
Tao!
- Hai, omule, treci în maşină. - Tao!
Treci în maşină.
Ce naiba, urcă în maşină, omule.
- Mexicanii ăia s-au luat de tine? - Tocmai ţi-am salvat viaţa.
Hai, treci naibii în maşină.
- Ce faci, omule? - Treci în maşină, hai.
Stai cu noi, omule.
Haide, tocmai te-am scăpat!
Haide!
- Hai, chinezule! - Ce naiba, hai să mergem!
- Hai, vino! - Dă-l naibii!
Ne vedem mâine, da?
Mâine!
Hai să mergem, omule, avem arma la noi.
- Hai să mergem. - Du-te dracu'!
Hai să plecăm de-aici.
Salut, Tao.
Ce mai faci?
Ce faci, Tao?
Ce faci, piticule?
- De ce faci treaba unei femei? - Ce vrei?
Ce, nu pot să vin să vorbesc cu verişorul meu?
- El nu vrea să vorbească cu tine. - Dacă tot sunt aici...
Spider, ea cine e?
- Salut. - Spider?
Aşa te-a numit, Fong?
Spider!
Are ceva Spider?
- Tu ce cauţi aici? - Câţi ani ai?
Din punct de vedere mental, sunt mult prea matură pentru tine.
Ce?
Eşti prost. Mă duc înăuntru.
Sue!
Ajută-l pe fratele tău să termine treaba.
Încetează, prostule.
Eşti supărat pe noi? Haide.
- Hai, vino cu noi. Haide. - Hai, stai cu noi.
Ai nevoie de cineva care să te protejeze, omule.
- Pentru asta sunt verii mai mari. - Uite. Am trecut şi eu prin asta.
Când eram eu mic, toată lumea voia să mă bată.
Uite unde am ajuns acum, nu vrea nimeni să se pună cu mine.
- Hai, omule, să mergem. - Suntem veri, nu? Haide.
Suntem veri, nu? Suntem rude.
Fratele lui Spider e şi fratele meu.
Haide!
- Hai, dă-ţi jos mănuşile astea. - Hai, omule, vino. Haide.
- Asta e treabă pentru femei, omule. - Să nu te murdăreşti pe mâini.
Şi ce trebuie să fac?
Spider mi-a spus că tipu' de alături are o maşină mişto.
Nu da înapoi acum.
Haide!
Mişto!
Aşa, văru-meu se poartă ca un bărbat.
Aia da, maşină.
Exact. Gran Torino fastback din 1972.
Motor reactiv Cobra.
E în stare perfectă.
Exact. E perfectă. E în stare perfectă.
Ştiu eu unul.
Un mexican, un evreu şi un tip de culoare intră într-un bar,
barmanul se uită la ei şi le spune, "ieşiţi naibii de-aici".
Deci aici e turma mea de enoriaşi când nu e la biserică.
Bună seara, părinte J.
Salut, Mel. Bună, Darrel.
- Bună, părinte. - Bună, Walt.
Ce te-aduce aici, părinte? Tombola?
Nu, am venit să vorbesc cu Walt, dacă n-are nimic împotrivă.
Fir-ar să fie, părinte. Eşti tare insistent, nu-i aşa?
I-am promis soţiei tale.
Bine, hai să luăm ceva de băut.
Vreau o bere Pabst şi un pahar de Jack.
- Şi ce vrea el de băut. - O Cola fără zahăr.
Prostii, eşti într-un bar, trebuie să bei.
- Un gin cu apă tonică. - Aşa mai merge.
Aşadar...
Ce vrei?
I-am promis soţiei tale că te fac să te spovedeşti.
De ce-ai face aşa ceva?
Era foarte insistentă. M-a obligat.
Îţi place tare mult să faci promisiuni pe care nu le poţi îndeplini.
- Hai să vorbim despre altceva. - Despre ce?
Despre viaţă şi moarte.
Ce naiba ştii tu despre viaţă şi moarte?
Mi-ar plăcea să cred că ştiu multe. Doar sun preot.
Da...
Ţii predici despre viaţă şi moarte,
dar ştii doar ce-ai învăţat la şcoala de popi.
- Totul e din manualul preotului. - Nu ştiu ce să zic. Cred că...
"Moartea e dulce-amăruie.
Amăruie din cauza durerii, dulce din cauza izbăvirii."
Asta ştii tu despre viaţă şi moarte şi e jalnic.
- Dumneata ce ştii, dle Kowalski? - Ştiu multe.
Am trăit trei ani în Coreea... Mersi.
Am împuşcat oameni, i-am înjunghiat cu baionetele,
am hăcuit copii de 17 ani cu lopeţi...
Lucruri de care o să-mi amintesc până-n ziua în care o să mor.
Sunt lucruri groaznice, lucruri cu care trebuie să trăiesc.
Dar despre viaţă?
Am supravieţuit războiului...
M-am însurat şi am întemeiat o familie.
Se pare că ştii mai multe despre moarte decât despre viaţă.
Se prea poate, părinte.
Nemernicul!
- Întoarce-te, urcă în maşină! - Treci în maşină!
Tao, ce puii mei! Urcă! Treci în maşină, Tao!
Hai să mergem, omule. Urcă!
Haide, urcă!
Alo?
'Neaţa, tată, sunt fiul tău numărul unu, Mitch.
'Neaţa. E unu după-masă. Nu e dimineaţă.
Aşa e. Bună ziua, atunci.
Ce vrei?
Ce?
Nu. Nimic. Adică, ce-aş putea să vreau?
Nu ştiu. Nevastă-ta s-a uitat deja prin toate bijuteriile maică-tii.
Nu, tată, am sunat să văd ce mai faci.
Ceva noutăţi în vechiul cartier?
Da... Nu.
Super. Deci totul merge ca uns.
Da.
Bine. Bun, atunci.
- Tată. - Da.
Mai ţii legătura cu tipul de la uzină
care are abonament la meciurile celor de la Lions?
Tată...
Ce frumoasă e...
Haide.
Care-i treaba?
Ce căutaţi pe-afară?
- Nimic. - Ne vedem treaba noastră.
Stăm şi noi pe-afară. Voi ce faceţi aici?
- Haide. - V-am mai spus.
N-am voie să vin să stau cu verişorul meu?
Am veşti bune pentru tine.
- Zău? Ce anume? - E doar între băieţi.
- Nu prea cred. - De ce nu?
Haide, îţi mai dăm o şansă.
- Nu te duce, Tao. - Vezi-ţi de treaba ta, fetiţo!
- Haide! - Hai, să mergem!
Vino.
Ce naiba faceţi?
Ridică-te!
Plecaţi de pe iarba mea.
Ascultă acilea, băbăciune. Nu cre' că vrei să te pui cu mine.
Nu m-ai auzit?
Am spus să vă căraţi de pe iarba mea acum.
Eşti nebun? Du-te înapoi în casă.
Da...
Mai întâi îţi găuresc mutra şi pe urmă o să mă duc în casă.
Şi o să dorm ca un prunc. Să fii sigur de-asta.
Agăţam nenorociţi ca tine sus la 2 metri în Coreea.
Vă foloseam pe post de saci de nisip.
Bine.
Dar ai face bine să-ţi păzeşti dosu'.
Mulţumim.
Plecaţi de pe iarba mea.
Ce naiba e asta?
Nu, nu. Nu, nu, nu! Fiţi serioşi, ajunge.
Ajunge! Ce...
Stai pe loc.
De ce nu mă puteţi lăsa în pace?
Ţi-am adus nişte şalote de pus în grădină.
- Nu le vreau. - Sunt perene. Înverzesc anual.
De ce-mi aduceţi toate gunoaiele astea?
Pentru că...
- Pentru că l-ai salvat pe Tao. - N-am salvat eu pe nimeni.
Eu doar am alungat nişte vietnamezi gălăgioşi de pe iarba mea.
- Eşti un erou pentru cartier. - Eu nu sunt erou.
Păcat, lumea crede că eşti, de-asta-ţi şi aduce cadouri.
- Te rog să le iei. - Se înşeală.
Acum vreau să fiu lăsat în pace. Mulţumesc.
Stai!
Ea e mama mea, Vu, eu sunt Sue, iar el e fratele meu, Tao.
- Locuim alături. - Aşa, şi?
Tao vrea să spună ceva.
- Îmi pare rău. - Pentru ce?
Că am încercat să vă fur maşina.
Să-ţi spun ceva, băiete.
Dacă mai calci pe proprietatea asta, eşti un mort.
Bună, Walt.
Ţi-am mai spus că nu merg la spovedanie.
- De ce n-ai chemat poliţia? - Ce?
Eu lucrez cu unele din găştile Hmong şi am auzit că sunt probleme în cartier.
De ce n-ai chemat poliţia?
M-am rugat să apară, dar n-a răspuns nimeni.
Unde-ţi era mintea? Cineva putea să moară. E o chestiune de viaţă şi de moarte.
Când lucrurile merg prost, trebuie să acţionezi repede.
Când eram în Coreea şi
1000 de vietnamezi se îndreptau spre noi ţipând,
noi n-am chemat poliţia, ci am reacţionat.
Nu suntem în Coreea, dle Kowalski.
M-am gândit la conversaţia noastră despre viaţă şi moarte.
La ce-aţi spus.
La felul cum trebuie să purtaţi
povara tuturor grozăviilor pe care aţi fost nevoit să le faceţi,
grozăvii care nu vă dau pace.
Se pare că v-ar face bine să vă descărcaţi de o parte din acea povară.
Faptele din timpul războiului sunt groaznice,
a ţi se ordona să ucizi, a ucide pentru a te salva,
a ucide pentru a salva pe alţii...
Aveţi dreptate. Eu nu ştiu nimic despre astea.
Dar ştiu ce înseamnă iertarea.
Şi am văzut mulţi oameni care şi-au mărturisit păcatele,
şi-au recunoscut vina şi şi-au lăsat în urmă poverile.
Oameni mai puternici decât dvs.
Soldaţi cărora le-a fost ordonat să facă lucruri groaznice
şi acum sunt împăcaţi.
Trebuie să recunosc că sunt impresionat, părinte.
Ai venit cu armele încărcate de data asta.
Mulţumesc.
Şi ai dreptate în privinţa unui singur lucru,
cel despre oamenii mai puternici decât mine,
care tânjesc spre mântuire. Aleluia.
Dar te înşeli în privinţa altui lucru.
Care anume, dle Kowalski?
Lucrul care te bântui cel mai des e cel care nu-ţi este ordonat să-l faci.
Gata.
În sfârşit, arăţi a om din nou.
N-ar trebui să mai aştepţi aşa de mult ca să te tunzi, zgârciobanule.
Eu sunt surprins că mai trăieşti.
Speram să dai colţu şi să vină cineva care ştie ce face,
dar tu te încăpăţânezi să rămâi aici, ca un italian ce eşti.
Face zece dolari, Walt.
Zece dolari? Dumnezeule, Martin, eşti pe jumătate evreu sau ce?
- Mereu măreşti preţul. - De cinci ani, costă zece dolari.
Păstrează restul.
Ne vedem peste trei săptămâni, nenorocitule.
Nu dacă te văd eu primul, boule.
- ... la vale după asta. - Da...
E super, ştii?
Ia uite aici. Fii atent!
Mişcă-ţi fundu' ăla încoace. Vino-ncoace, fetiţo.
- Nu fi timidă. - Nu ştii să saluţi?
De ce te-ai blocat?
- Tu ce eşti, omule? - Totu' e-n regulă, frăţicule!
Ce pana mea cauţi în cartieru' meu?
Nimic. Mă duceam pân' la colţ ca să iau nişte CD-uri.
E în regulă, frăţicule.
I-auzi cum ţi-a spus...
- Haide, e totul în regulă? - Da...
Mai taci din gură...
Dacă mai îmi spui o dată "frăţicule", îţi sparg faţa aia.
- Da, nenorocitule. - Deci pentru ce-aţi venit aici?
Ai venit să-mi aduci cadoul ăsta?
Da, l-ai adus pentru noi?
Nu-ţi face griji.
O să am grijă de ea.
Cară-te d-acia!
Ţi-am spus... Stai aici.
Super, alt nenorocit cu un fetiş pentru asiatice.
Doamne, ce învechită e faza.
Cum te cheamă?
- Cum mă cheamă? - Cară-te de-aici, da?
"Ia şi-nvaţă să te porţi, afemeiatule."
Cu cine crezi că vorbeşti?
Cu cine ţi se pare?
- Crezi că eşti amuzantă, nu? - Fir-ar...
Ce, acum dai în mine? Ai desăvârşi imaginea cu asta...
Ar trebui să-ţi ţii căţeaua în lesă
să-i pui un lanţ căţelei şi s-o strângi de gât pe curvă.
Exact, direct din tezaurul de stereotipuri.
Îmi spui "căţea" şi "curvă" în aceeaşi propoziţie.
- A luat-o razna. - Îmi plac astea care-s aşa.
Tu nu ştii să te opreşti.
- Ar trebui să-ţi dau o lecţie. - Încetează! Dă-mi drumul!
Treci acolo.
Tu la ce te holbezi, băbăciune?
Ce puneţi la cale, maroniilor?
Maronii? Ar trebui să te cari cât încă te mai las eu.
- Exact. - Asta ar trebui să faci.
Cine naiba te crezi?
Aţi observat cum, uneori,
întâlniţi pe cineva cu care n-ar fi trebuit să vă puneţi?
Eu sunt ăla.
Eşti dus, cară-te de-aici.
Mişcă-te până nu-ţi rup curu' ăla zbârcit.
Ce-i cu el?
Ce naiba?
A luat-o razna.
- Ce-i cu el? - Ce naiba?
Treci în maşină.
E dus cu pluta. Ce naiba are?
- Fir-ar! - Tataie... Hai, acuma...
Gura!
Voi chiar nu ascultaţi, nu? Acum treci în maşină.
Du-te în maşină.
Bravo, bătrâne!
Gura, fătălăule.
Care-i faza cu "fraţii"?
Vrei să fii Super-Spade sau ce?
Oamenii ăştia nu vor să fie fraţii tăi şi nu-i condamn.
Acu' mişcă de-aici.
Aveţi grijă.
Şi tu.
Sigur că da...
- N-a făcut nimic. - Trebuia să-l iei la bătaie.
Fir-ai să fii...
Ţi-a băgat dejtu'-n faţă şi n-ai făcut nimic...
Ce-i cu tine? Pentru Dumnezeu...
Vrei să fii omorâtă?
Credeam că voi, asiaticele, sunteţi fete deştepte.
Dacă aşa te porţi în cartier,
o să ajung în necrolog în cel mai scurt timp.
Ştiu, ştiu. Uşurel...
Şi cine era fraieru' ăla? Prietenul tău sau ce?
Da... Într-un fel.
- Îl cheamă Trey. - Să nu mai ieşi cu el.
Ar trebui să stai cu ai tăi, ceilalţi Hu-mongi.
Adică Hmong? Se pronunţă Hmong, nu Hu-mong.
Cum zici tu.
Şi unde e acest Hu-mong sau Hmong, cum îi zici tu?
Eşti aşa de înţelept, ştiai asta?
Hmong nu e un loc, e o populaţie.
Sunt originari din diverse părţi din Laos, Thailanda şi China.
Şi cum ai ajuns în cartierul meu? De ce n-ai rămas acolo?
E o problemă legată de Vietnam.
Noi am luptat de partea voastră, iar când americanii au renunţat,
comuniştii au început să-i omoare pe cei din populaţia Hmong,
aşa că am venit aici.
Nu ştiu cum ai ajuns tu în Midwest.
Aici ninge şase luni pe an...
Ce, oamenii junglei voiau să ajungă în tundra îngheţată?
Munteni. Noi suntem munteni, nu oameni ai junglelor.
Cum zici tu.
Întreabă-i pe lutherani. Ei ne-au adus aici.
Toată lumea dă vina pe lutherani.
Şi când te gândeşti că frigul ar trebui să-i ţină pe idioţi la distanţă.
Mersi că m-ai adus.
Să ştii cu tu eşti de treabă.
Dar ce-i cu fratele ăla al tău?
E încet la minte sau ce?
Tao e chiar foarte deştept. Doar că nu ştie ce cale să aleagă.
- Sărmanul Toad... - Se întâmplă des.
Fetele Hmong de-aici se adaptează mai bine.
Fetele merg la facultate, iar băieţii la închisoare.
Hoaşca aia mă urăşte de moarte.
E ziua ta azi, Daisy.
Anul acesta, trebuie să alegi între două căi în viaţă.
Ai parte de o a doua şansă.
Întâmplările extraordinare culminează
cu ceea ce-ar putea părea un contra-punct culminant.
Numele tale norocoase sunt 84, 23, 11, 78 şi 99.
Ce porcării!
Exact...
Ce naiba e cu puştii în ziua de azi?
În regulă.
- Staţi să vă ajut cu alea. - Mulţumesc!
Ca să vezi...
Ce zici de-asta, Daisy?
- Hai, dă-i-l. - Poftim.
- Ce e? - E un Gopher.
Ca să ajungi la diverse lucruri. O să-ţi uşureze viaţa.
Ăsta e de la mine. E un telefon.
Văd asta.
M-am gândit... Ne-am gândit că ar uşura lucrurile.
Mulţumesc, Karen.
N-are nimic dacă-ţi uşurezi un pic viaţa.
Kare are dreptate, tată. Ai muncit din greu toată viaţa.
Poate e timpul să începi s-o laşi mai moale.
Şi încă ceva, tată. Ar trebui să arunci cuiele pentru sicriu.
Ne gândim la casă.
Dacă tot a murit mama, sunt multe de întreţinut pe-aici,
darămite de curăţat...
... şi eşti singur aici.
Şi acum există locuri grozave, diverse comunităţi
în care nu trebuie să te preocupe tăierea ierbii sau curăţarea zăpezii...
... cu oameni la fel ca tine, activi şi alerţi,
dar care sunt singuri
şi cărora le-ar face bine să stea printre cei de-o vârstă cu ei.
Da, tată, uite, trebuie să te uiţi la asta.
Ţi-am adus nişte broşuri.
Locurile astea nu sunt deloc aşa cum te-ai aştepta să fie.
- Sunt grozave. - Sunt frumoase.
Sunt drăguţe. Sunt pensiuni de cea mai bună calitate.
Practic, e ca şi cum ai sta la hotel.
- Sunt minunate. - Chiar sunt.
Au ei acolo grijă de toate, fac curat, sunt foarte drăguţi.
Au magazine minunate de unde poţi cumpăra pantofi noi...
- Sunt nemaipomeniţi! - Te distrezi, joci nişte golf...
Întâlneşti alţi oameni.
Ce nemernic! Ne-a dat afară de ziua lui. Ţi-am spus eu că e o idee proastă.
- Ştiu, ai avut dreptate. - Nu lasă pe nimeni să-l ajute.
Am încercat, măcar. Renunţăm la subiect?
Nu poate să spună nimeni că n-am încercat.
La naiba cu el. Ştiu ce trebuia să fi făcut.
Trebuia să fi stat acasă cu Josh şi Ashley.
Pe ei i-a dus suficient mintea cât să nu vină.
Până şi copiii au fost mai inspiraţi decât noi.
Ne este dor de mama, nu-i aşa, Daisy?
Da...
Salut, Walt. Ce mai faci?
Facem un grătar. Nu vrei să vii?
- Tu ce zici? - Sunt tone de mâncare...
Da, numai să nu vă atingeţi de câinele meu.
Nu-ţi face griji, noi mâncăm doar pisici.
- Zău? - Nu, glumesc, idiotule.
Haide, o să fii invitatul meu special.
Nu, stau foarte bine aici.
Da...
Fir-ar să fie!
Bun, şi ce-ai mâncat azi?
Nişte tort şi nişte carne de vită.
Vino să mănânci ceva. Avem şi bere.
Da, aş putea să beau cu străini, decât să beau singur.
La urma urmei, e ziua mea.
Serios? La mulţi ani, Wally.
Nu-mi spune Wally.
- N-aveţi Pabst, dar măcar e bere. - Ştii cum se zice, "când eşti în Hmong..."
Ce nu fac cum trebuie?
De fiecare dată când mă uit spre cineva, se uită în pământ.
N-ai nimic.
Ce spune?
- Ţi-a urat bun venit în casa noastră. - Ba nu.
- Ba da. - Mă urăşte. Recunoaşte.
- Da, te urăşte. - Bine.
Bună!
La ce naiba vă uitaţi?
Cred că ar trebui să mergem în camera cealaltă.
Scuze!
Multă lume din casa asta ţine la tradiţii.
Prima regulă e să nu atingi niciodată pe cineva pe cap, nici măcar un copil.
Noi credem că sufletul e în cap, aşa că să nu faci asta.
Pare o prostie, dar bine.
Multă lume consideră privitul direct în ochi a fi foarte nepoliticos.
De-asta se uită în altă direcţie când te uiţi la ei.
Altceva?
Da, unii tind să zâmbească sau să rânjească atunci când cineva ţipă la ei.
E o chestie ce ţine de cultură.
Exprimă stânjeneală sau nesiguranţă, nu că ar râde de tine.
Doamne, sunteţi nebuni.
Dar mâncarea... arată şi miroase bine.
Normal! E mâncare Hmong.
- Da... Pot să mai revin? - Fără îndoială.
- Poftim. - Mersi.
Ai zis ceva de privitul oamenilor. El s-a uitat la mine toată seara.
E Kor Khue. E şamanul familiei Lor.
Ce-i asta, vreun vrăjitor sau ce?
Da, ceva de genul ăsta.
Ce amuzant eşti, Wally.
Kor Khue e interesat de tine, a auzit de isprava ta.
Ar vrea să te citească.
Ar fi nepoliticos să nu-i permiţi, reprezintă o mare onoare.
- Da, sigur, eu n-am nimic împotrivă. - Bine, stai jos.
A spus că oamenii nu te respectă. Nici nu vor să se uite la tine.
A spus că din modul cum trăieşti, mâncarea n-are gust,
îţi faci griji pentru viaţa ta.
Ai făcut o greşeală în viaţa ta anterioară,
o greşeală de care nu eşti mulţumit.
A spus că nu eşti deloc fericit.
Ca şi cum n-ai avea pace.
Te simţi bine?
Da, sunt bine.
Sunt bine...
Am mai multe în comun cu vietnamezii ăştia decât cu propria-mi familie spurcată.
Doamne Dumnezeule...
La mulţi ani.
- Te simţi bine? - Da, sunt bine.
- Sângerai. - Da, mi-am muşcat limba.
Nu-i mare lucru. Hai să mergem jos să mâncăm nişte mâncare vietnameză bună.
- Sunt lihnit. - Bine.
Sunt grozave!
Sunt minunate mâncărurile astea.
- Hai, mâncăule. - Ce faci?
Să mergem.
De ce?
- Să vorbim. - Putem vorbi aici.
Hai, tu ai spus să nu te las singur.
Mulţumesc mult, dar trebuie să plec acum.
O să mă întorc, să nu plecaţi nicăieri.
Excelent.
Măi, măi, măi, ia uite cine-i acolo.
Da, puştiu' care mi-a furat maşina.
- Fratele meu, Tao? - Oricum, a încercat.
Da, Toad.
Avea un pic de balans, dar l-am reparat acum.
Ce-i asta?
- Lichior de orez. Gustă. - Bine.
Prietenii mei şi cu mine ne întrebam ce cauţi aici.
Bună întrebare.
Mă cheamă Walt.
- Bună, Walt. Eu sunt Yum Wa. - Yu Wan? Încântat.
- Nu. Yum Wa... - Bine...
Şi ce faci?
- Repar lucruri. Chestii de-astea. - Cum ar fi?
Tocmai am reparat uscătorul ăla.
Am reparat chiuveta prietenei neveste-mii
şi am dus-o pe mătuşa Mary ca să-şi ia o reţetă de la doctor,
chiar am reparat şi uşa care nu se stricase încă.
Eşti amuzant.
Mi s-a spus în multe feluri, dar niciodată amuzant.
Eu o să plec. Distracţie plăcută.
Bine, Yum Yum, mi-a făcut plăcere.
Calmează-te.
N-o să te împuşc.
Şi eu m-aş uita în pământ dacă aş fi în locul tău.
Am ştiut că eşti un ratat de prima oară când te-am văzut.
Dar nici nu m-am gândit că eşti mai slab la femei decât la furat maşini, Toad.
- Numele meu e Tao. - Poftim?
Nu e Toad, e Tao. Mă numesc Tao.
Să ştii că nu ajungi nicăieri cu fata aia.
Nu că aş da două cepe degerate pe unul ca tine.
- Habar n-ai ce vorbeşti. - Te înşeli. Ştiu exact ce vorbesc.
N-oi fi eu cea mai plăcută prezenţă,
dar am făcut-o pe cea mai tare femeie din lume să se mărite cu mine.
Am muncit pentru asta, a fost cel mai bun lucru care mi s-a întâmplat.
Dar tu îi laşi pe Click Clack, Ding Dong şi Charlie Chan să iasă cu domnişoara.
Să ştii că-i place de tine, deşi nu văd vreun motiv.
Cine?
Yum Yum. Fata cu pulovăr mov. S-a uitat la tine toată ziua, fraiere.
- Adică Yum Wa. - Da, drăguţă fată.
E foarte de treabă, am vorbit cu ea.
Dar tu ai lăsat-o să plece cu trei nătărăi.
Şi ştii de ce? Pentru că eşti un mare laş!
Eu trebuie să plec. O zi bună, laşule.
Nu! Gata!
Bine, lăsaţi-le acolo.
Pa-pa.
Nu, nu! Gata! Ajunge. Vorbesc serios, ajunge.
Nu mai vreau, vă rog.
Sunt găluşte de-alea cu pui de zilele trecute?
Sunt mai bune decât carnea de vită, asta e clar.
Ce s-a întâmplat?
Bună. Ce s-a întâmplat?
Tao a venit să ajute la treburile casnice.
Ba nu. N-o să lucreze pentru mine.
Mama spune că a făcut familia de ruşine şi trebuie să se revanşeze prin muncă.
- O să înceapă mâine. - Nu. Nu mâine şi nici altădată.
Nu vreau nici măcar să intre în curte. Parcă am mai discutat asta.
E foarte important pentru mama să accepţi
şi ar reprezenta o insultă dacă ai refuza-o.
De ce s-a întors totul împotriva mea? El e cel care a vrut să-mi fure maşina.
Acum eu sunt personajul negativ?
Uite, familia mea ţine foarte mult la tradiţii
şi s-ar supăra foarte tare dacă nu-l laşi pe Tao să se revanşeze.
Dacă nu vrea s-o facă, hai să plecăm.
Gura!
Da...
Taci din gură.
Bine. Aşa rămâne. Mâine.
Mulţumesc.
Doamne Dumnezeule, oamenii ăştia sunt ca viezurii.
Ce nenorocit, nu credeam că vine.
La ce te pricepi?
Cum ar fi?
Asta te întreb.
Dacă vrei să lucrezi pentru mine,
trebuie să ştiu la ce te pricepi, ce ştii să faci.
Nu ştiu.
Nu prea mă aşteptam să spui asta.
Vezi copacul ăla? Du-te şi numără păsările.
- Vrei să număr păsările? - Da. Ştii să numeri, nu?
Voi parcă eraţi buni la matematică.
- Da, ştiu să număr. - Bun.
Unu, doi...
Azi ce mai fac?
Vrei să privesc vopseaua uscându-se sau să număr norii ce trec pe cer?
Nu face mişto de mine.
Nu eu sunt cel care a vrut să fure, să nu uiţi niciodată asta.
Bine.
Nu mă interesează dacă mă insulţi sau eşti rasist.
Pentru că ştii de ce? Accept orice.
Normal, pentru că n-ai pic de curaj.
Sunt prins aici. Aşa că dă-mi ceva folositor de făcut.
Spre deosebire de tine, eu nu sunt nefolositor.
Îmi întreţin singur proprietatea.
Pe de altă parte, voi, şobolanilor, nu vă puteţi abţine.
Cât timp trebuie să stai la mine?
- Toad, până când? - Până vinerea viitoare.
Bun aşa. Du-te şi adu scara din garaj.
După ce termini cu acoperişul, poţi fixa la loc jgheabul.
Numai la asta m-am uitat în ultimii trei ani.
Da, ai spus-o, frate.
Bună ziua.
Bunicu' întreabă dacă puteţi să-l puneţi pe Tao
să ne scape de cuibul de viespi din tindă.
Cuib de viespi? Groaznic.
Cred că ne putem ocupa de asta după prânz.
Iisuse Hristoase, termină!
Salut, e ultima mea zi. Ce treburi mai ai pentru mine?
Ia-ţi o zi liberă. Ai făcut destule.
Toad...
Nimic, nu contează.
Dle Kowalski?
Bună dimineaţa.
M-am uitat în dosarul dvs şi cred că
ar trebui să facem un set complet de analize.
Cred că aceasta ar fi cea mai bună soluţie pentru a verifica problemele avute...
Scuzaţi-mă...
Ce s-a întâmplat cu doctorul meu obişnuit, dr Fellman?
Dr Fellman s-a pensionat acum trei ani. Eu sunt înlocuitoarea lui, dr Chu.
- E bunicul Walt. - Răspunde.
- Vorbeşte tu cu el. - Mitch?
Sunt ocupat cu facturile.
Vorbeşte tu cu el. E tatăl tău.
Salut, tată.
Salut Mitch, sunt eu, tatăl tău.
- Da ştiu. Ce s-a întâmplat? - Nimic, nimic important.
- Cum merg lucrurile? - Bine, e totul bine.
E bine. Karen şi copiii sunt bine?
Sunt bine. Toată lumea se simte grozav. E totul bine.
- Bun. Cum merge munca? - Sunt ocupat.
Înţeleg.
De fapt, chiar acum sunt extrem de ocupat, aşa că dacă nu e nimic urgent...
Nu. Deloc.
- Sună-mă în weekend. - Sigur.
Mi-a făcut plăcere să vorbim. Mulţumesc de telefon.
Mulţumesc.
Puştiul ăsta n-are nicio şansă.
Ce ştii despre robinete?
Ştiu multe despre ele, băiete.
Dă-te la o parte.
Sfinte Sisoe, cred că sunt 38 de grade, aici.
Dă drumul la ventilator.
Locul ăsta se duce de râpă.
De unde ai toate lucrurile astea?
Despre ce vorbeşti?
Toate uneltele astea.
Poate fi o surpriză pentru un hoţ, dar am plătit tot ce vezi aici.
Da. Nu la asta mă refeream.
- Adică, ai o grămadă de rahaturi pe-aici. - Da, păi...
Fiecare unealtă de aici are un scop precis.
Am aici tot ce-mi trebuie.
- Bun, şi ce-i ăsta? - E un sfredel.
- Iar ăla? - Cleşte.
Cleşte... Ştii că e o lopăţică, ce naiba?
Şi mai e un foarfece, apoi e un fierăstrău şi un ciocan...
Nu mă poţi păcăli, băiete.
Ce-ţi trece prin cap?
Doar că... eu nu-mi permit să cumpăr toate astea.
Cred că şi un tembel ca tine înţelege că astea se strâng în 50 de ani.
Da, dar...
Uite ce e...
Poţi lua tu obiectele astea trei.
Un spray aerosol, un cleşte şi nişte bandă adezivă.
Orice om descurcăreţ se poate descurca cu astea trei.
Dacă mai ai nevoie de ceva, poţi să te împrumuţi.
Bine. Grozav.
- Să-mi trag palme. - Ce-i cu aia?
Nimic. Ce?
Nimic? Tocmai ai tuşit cu sânge. Asta nu e normal.
Ar trebui să te duci la un doctor.
Tipii ăia care au trecut pe aici, acum câteva seri, de mi-au călcat iarba...
- Care e treaba cu ei? - E doar o gaşcă, nişte gangsteri Hmong.
Am observat şi eu asta, dar ce căutau aici?
Voiau să mă ia. Erau supăraţi că am ratat prima iniţiere.
Chiar că eşti un fătălău. Vrei să umbli cu ei?
Ce fel de iniţiere trebuia să fie?
Maşina mea?
Să fiu al naibii.
La naiba!
Toad, ai o clipă liberă?
Uite-l.
Uite cum facem. Eu îl iau de sus, că e mai greu.
Iar tu împingi de jos, de pe o treaptă pe alta.
- Lasă-mă pe mine să-l iau de sus. - Nu, îl iau eu de sus.
Îl iau eu de sus. Pare destul de greu.
Nu sunt schilod, îl iau eu de sus.
Dacă nu mă laşi să-l apuc de sus plec înapoi acasă şi te las.
- Ascultă-mă, deşteptule... - Nu, tu să mă asculţi, bătrâne!
Am venit fiindcă ai nevoie de ajutor. Ori îl iau de sus, ori plec.
Bine.
Apucă tu de sus. Eu o să împing.
Numai să nu-l scapi din mânuţele tale de fată... şi să mă zdrobeşti.
Nu-mi da idei.
- Drăcia asta cântăreşte o tonă. - Da.
Dar merge ceas.
Acum, nu le mai fac ca pe vremuri.
Şi ce vrei să faci cu el?
Cred că o să-l vând.
Cu cât?
60 de dolari?
M-am săturat să-l ţin degeaba în pivniţă.
De ce? Cauţi un frigider?
Cel pe care-l aveam jos s-a stricat.
- Bine, 25$ şi e al tău. - 25? Dar ai spus 60.
Ştiu, dar aşa, n-o să mai dau bani pentru un anunţ la ziar.
Haide, să-l ducem la tine.
- Ce ironie, nu? - Ce?
Toad îţi spală maşina pe care a-ncercat s-o fure.
Dacă rămâne vreo pată, o s-o ia de la-nceput.
Mă bucur că te ocupi aşa de el. Nu are un exemplu de urmat.
- Eu nu sunt un exemplu. - Dar eşti un om bun, Wally.
- Aş fi vrut ca tatăl nostru să-ţi semene. - Nu-mi mai spune Wally.
Nu, vorbesc serios, era aspru cu noi, conservator şi de modă veche.
- Şi eu sunt de modă veche. - Da, dar... eşti american.
Ce vrea să-nsemne asta?
- Ţii la el, nu? - Glumeşti? A încercat să-mi fure maşina.
Da, şi ai petrecut timp cu el, l-ai învăţat să repare lucruri,
l-ai salvat de rahatul ăla de văr al nostru...
- Ai grijă cum vorbeşti. - ... şi eşti un om bun.
Nu sunt un om bun.
Mai adu-mi o bere, domniţă Dragon. Asta e goală.
Populaţia Hmong consideră grădinăritul o treabă pentru femei.
Da, de asta te văd tot timpul în grădină.
Şi, în plus, noi nu suntem în Hmong.
Amuzant.
Ar trebui să te laşi. Îţi fac rău.
Da? La fel ca şi apartenenţa la o gaşcă, tembelule.
N-ai auzit ce ţi-am spus? Te-am văzut scuipând sânge.
Ar trebui să te laşi.
Ce înseamnă emblema aia? E vechiul tău blazon de cercetaş?
Cavaleria I. O am din '51.
Şi ce vrei să faci cu viaţa ta, puştiule?
Mă gândeam să mă ocup de vânzări.
Vânzări?
Fiul meu cel mare se ocupă de vânzări.
- Se descurcă bine? - Da, fură în mod legal.
Eu am lucrat într-o fabrică Ford 50 de ani, iar el vinde maşini japoneze.
- Ai construit maşini? - Da.
Eu am proiectat ansamblul volanului pentru Gran Torino,
când a apărut în 1972.
Chiar că eşti bătrân. Ce grozav.
Vrei să te ocupi de vânzări. Te gândeşti să faci o şcoală?
Da, dar şcoala costă bani.
Poate că ar trebui să-ţi iei o slujbă.
Nu poţi împrăştia îngrăşământ în grădina mea pentru tot restul vieţii tale.
- Ai putea să mă plăteşti. - Da, foarte amuzant.
- Ce fel de slujbă aş putea să-mi caut? - Ai dreptate, nimeni nu te-ar angaja.
- Da. ştiu. - Uite, eu glumeam. Adică...
- Ai putea să te angajezi oriunde. - Cum ar fi?
- Ce zici de construcţii? - Eu, în construcţii?
- Ai cumva Alzheimer? - Nu.
Ai putea să te angajezi în construcţii, cunosc persoane în domeniu.
Numai că ar trebui să te mai cizelez.
- Să mă cizelezi? - Da.
Şi cred că ar trebui să-i dai întâlnire drei Yum Yum.
Ţi-ar face bine.
Mai cureţi puţin valvele.
Acum o să-nveţi cum vorbesc bărbaţii.
Fii atent cum pălăvrăgesc eu cu Martin.
- Eşti gata? - Bine.
Grozav, un idiot şi un asiatic.
- Ce mai faci, Martin, macaronar nenorocit? - Walt, scârţarule, eram sigur că vii.
Aveam o zi grozavă.
Ce, ai jecmănit vreun biet orb? I-ai dat rest greşit?
- Cine e niponul? - E un vecin fătălău, încerc să-l cizelez.
Vezi, puştiule? Aşa vorbesc bărbaţii între ei.
- Serios? - Ce, ai rahat în urechi?
Ieşi până afară, apoi intră şi vorbeşte-i ca un bărbat.
Ca un bărbat adevărat.
Haide, mişcă-ţi fundul.
Să vii înapoi înăuntru.
- Îmi cer scuze. - E în regulă.
Care-i şpilu', macaronar scofâlcit?
Ieşi din magazinul meu până nu-ţi zbor creierii, poponar nenorocit!
Iisuse Hristoase, uşurel.
Ce naiba faci? Ţi-ai pierdut minţile?
Dar asta mi-ai spus. Mi-ai spus că aşa vorbesc bărbaţii.
Nu-l poţi insulta pe om în magazinul lui. Nu se face aşa ceva.
Dacă spui aşa ceva unui străin, îţi zboară capul de pe umeri.
- Şi ce trebuia să zic? - Ce-ar fi să-ncepi cu "Salut" sau "Bună"?
Da, intri şi spui "Dle, aş dori să mă tund dacă vă permite timpul."
Da, fii politicos, dar fără să devii linguşitor.
De fapt, poţi vorbi despre slujba în construcţii,
despre maşină şi despre iubită.
"Tocmai mi-am reparat frânele şi idioţii ăia m-au lucrat."
"M-au luat direct pe la spate."
Da, nu-l înjura pe el. Vorbeşte despre unii care nu sunt de faţă.
Te poţi plânge de şeful tău care te ţine peste program
când ar trebuie să ajungi la bowling.
Sau "Nevastă-mea mi s-a plâns două ore că nu primesc cupoane expirate la magazin,
şi când dau drumul la meci, se plânge că nu comunicăm."
Vezi? Acum ieşi şi vino din nou. Ce naiba, doar nu e fizică nucleară.
Da, dar eu nu am o slujbă, o maşină sau o prietenă.
- Trebuia să-l împuşc când am avut ocazia. - Da, probabil.
Vreau să te întorci, ieşi afară, te întorci înapoi înăuntru
şi nu vorbeşti despre cum n-ai o slujbă, n-ai maşină, n-ai prietenă,
n-ai viitor, n-ai niciun rahat.
Bine? Întoarce-te şi ieşi.
Mă scuzaţi, dle, am nevoie de o tunsoare, dacă nu sunteţi prea ocupat.
Frizer macaronar şi ramolit.
Ce mă doare fundul de la colegii mei de pe şantierul de construcţii.
Să mă ia naiba.
- Mergi până la capăt, da? - Da, da...
Nu mă lua pe mine cu "da, da".
Spune doar: "Da, dle, o să mă străduiesc."
Da, o să mă străduiesc.
Dacă garantez pentru cineva, nu vreau să pic eu de prost.
Nu, e în regulă. Îmi place asta.
Şi nu fi molâu. Priveşte-i în ochi... Poţi afla multe după cum dă cineva noroc.
- Pune astea în buzunarul de la spate. - Super.
Să n-o dai în bară.
Kennedy, beţiv irlandez, cum te simţi?
Ca naiba. Dar cine mă ascultă pe mine?
În niciun caz eu.
Serveşte-te, Walt, boşorog nebun.
El e puştiul de care-ţi ziceam. Tao, el e Tim Kennedy, şeful de şantier.
Ce avem aici, Walt?
Se pricepe la construcţii şi e deştept, o să facă tot ce trebuie.
- Eşti sigur? - Da.
- Vorbeşti engleză? - Da, dle.
- Ai fost născut aici? - Bineînţeles.
Văd că te-a adus Walt cu maşina. Tu n-ai maşină?
Momentan nu. Merg cu autobuzul.
Cu autobuzul? Iisuse Hristoase! N-ai maşină?
Mi-a crăpat garnitura de chiulasă şi nenorociţii de la atelier
vor să-mi stoarcă 2100$.
Mie-mi spui.
Abia am schimbat transmisia la Chevrolet şi mi-au luat aproape 3200$.
Hoţi nenorociţi. Nu-i normal.
Aşa-i. Bine.
Vino luni şi găsim ceva şi pentru tine.
- Mulţumesc, dle Kennedy. - Spune-mi Tim.
- Cum ziceai că te cheamă? - Tao.
- Îmi rămâi dator, Walt. - Da, îţi iau o tartă de Crăciun.
Dă-o naibii de tartă.
Ce-ar fi să-mi dai cheile de la Gran Torino?
- Toată lumea îmi vrea maşina. - Nu mă surprinde.
Habar n-ai. Hai să mergem, ochişor.
Să-l lăsăm pe maimuţoi să se joace cu corpul lui.
- Ce facem aici? - Vrei să-ţi cari sculele în sacul de orez?
Poţi folosi aşa ceva. Şi mai ai nevoie şi de asta.
Nu-mi permit toate astea.
Plătesc eu şi-mi dai banii înapoi din primul tău salariu.
Ţine, o să-ţi trebuiască şi aşa ceva.
Şi asta căutam eu, centură pentru scule. Ţine.
Nu vreau să mă plâng, dar nu-mi trebuie şi scule?
Scule am şi eu, dar centura mea nu ţi-o dau.
Poţi să-ţi cumperi scule pe parcurs.
- Apreciez asta. - Las-o baltă.
Nu, chiar apreciez. Mulţumesc.
Care-i treaba, băiete? Ce faci?
Ce-ai acolo, nepoate?
- Ia să vedem ce mai face verişorul meu. - Da, omule...
Verişorul nostru. Ce-i asta?
De unde vii?
Vin de la muncă, nu că voi aţi şti ce înseamnă asta.
Deci chiar ţi-ai luat o slujbă.
- Nu puteţi să mă lăsaţi în pace? - De ce?
Eşti speriat?
Cine ţi-a luat asta, tatăl tău?
Ce vreţi de la mine?
- Taică'tu ţi-a luat asta? - Luaţi mâna de pe lucrurile mele.
Dă-mi naibii casca!
- De ce mă faci să par prost? - Luaţi mâna de pe lucrurile mele.
- Dă-mi aia. - Haide, sunt lucrurile mele.
Doar nu merge fumată, dă-o dracului.
- Dă-mi drumul! - Jigodie mică...
Dă-mi aia.
- Ce expresie caut? - Aranjează-l!
Da. Câştigă-ţi respectul.
- Salut. - Salut.
Mă grăbesc.
Nu te-am mai văzut de câteva zile. Pe unde-ai mai umblat?
Am fost ocupat.
Ocupat?
Ce naiba ai păţit?
- Nu-ţi face griji. - Cum să nu-mi fac griji?
Uite cum arată faţa ta.
Am spus să nu-ţi faci griji. Nu e problema ta.
- Când? - Acum două zile când veneam de la muncă.
Laşii.
Am făcut tot ce se putea. Dar ţi-au stricat câteva unelte.
O să le înlocuiesc.
Nu-ţi face griji pentru unelte.
Unde stă vărul tău?
Nu, Walt. O să fiu bine. Nu vreau să faci nimic.
Bine.
Dacă mai ai nevoie de nişte unelte, să-mi spui.
Mi-ar trebui un ciocan.
Du-te în garaj la mine şi ia-l.
Ăsta ar trebui să fie ultimul.
Uite cum stă treaba.
Stai departe de Tao, ai înţeles? Şi le spui prietenilor tăi să facă la fel.
Şi dacă nu te ascultă, le spui că nu vrei să-i mai vezi.
Ai înţeles?
Sper că da, fiindcă dacă trebuie să mă-ntorc, o să iasă urât de tot.
Dă-te la o parte.
Cum vrei câinii? Adică... friptura.
Ţi-am spus, noi mâncăm doar pisici.
- Nu te-am mai văzut aşa. - Păi mă simt bine.
Am femei frumoase, mâncare bună şi nici chiar Tao nu mă enervează.
- Văd că te simţi bine. - Şi nu se termină niciodată.
Ce s-a întâmplat cu pumnii tăi?
Am alunecat la duş. Nimic serios. Yum Yum, dacă nu te invită în oraş,
o s-o fac eu.
Nu-l băga în seamă, Yum, e un diavol alb.
Da, aşa e, sunt diavolul alb.
Mi-ar plăcea, Walt, dar ţi-a luat-o el înainte.
Serios? Nu glumeşti? Cina şi un film... sau cum?
Da, o să meargă cu autobuzul.
Nu puteţi merge cu autobuzul. Vă trebuie ceva mai elegant.
Ce anume? O limuzină?
Ce zici de asta?
Gran Torino? M-ai lăsa să iau Gran Torino?
Da, te-aş lăsa să iei Gran Torino.
Serios?
Da, serios.
Sunteţi bine cu toţii?
E doar o zgârietură.
E în regulă, e în regulă. Unde e bunica?
Unde e Sue?
S-a dus la mătuşa ei.
- Eşti sigur? - Da.
Du-te şi sun-o imediat.
Eram sigur că asta o să se întâmple.
Ce naiba caut eu aici?
Poate că au sunat-o prietenii ei şi şi-a schimbat planurile.
În război pierzi mulţi prieteni, dar trebuie să continui.
Nu ai de ales.
Nu, nu, nu...
Dle Kowalski?
- Vă simţiţi bine? - Da, sunt bine.
Poliţia a plecat. Nimeni nu vrea să vorbească.
Oamenii ăştia ştiu să-şi ţină gura.
Da, am observat şi eu asta.
Ştii, Tao şi Sue nu o să găsească liniştea aici.
Atât timp cât sunt bandele astea.
Până când nu dispar pentru totdeauna.
Ce vreţi să spuneţi?
Ştii ce vreau să spun.
Am dus-o pe Sue la spital. E speriată. Toţi sunt speriaţi.
Da.
Mai ales Tao. Stă şi se uită la uşa dvs.
Ştiţi ce aşteaptă, dle Kowalski.
Tu ce-ai face?
Ce ar trebui să facă Tao?
Ştiu ce aş face dacă aş fi în locul dvs.
Sau cel puţin, ceea ce credeţi că ar trebui să faceţi.
Serios?
Dacă aş fi Tao, cred că aş vrea răzbunare.
Aş vrea să mă ajutaţi să-i omor pe tipii aceia.
Şi tu?
Ce aş face eu?
Cred că aş veni să vorbesc cu dvs.
Ştiu că dvs sunteţi mai apropiat de ei, dar asta mă enervează şi pe mine.
Vrei o bere?
Mi-ar plăcea.
Sunt câteva în cutia din spatele tău.
La naiba cu toate astea.
- Nu e corect. - Nimic nu e corect, părinte.
Şi ce o să faceţi, dle Kowalski?
Spune-mi Walt.
Bine.
Ce o să faci, Walt?
Nu ştiu.
Dar o să mă gândesc eu la ceva.
Orice-ar fi, nu o să aibă nicio şansă.
Ce faci?
- Mă gândesc. - Te gândeşti?
S-a dus timpul de gândire. Acum e timpul să-i nenorocim pe ăia.
Ştiu că nu vrei să auzi asta, dar acum e vremea să rămânem calmi.
Calmi?! Vrei să rămân calm?
Trebuie să ne calmăm sau vom face greşeli.
Trebuie să ne detaşăm de toate astea.
Nu mă dezamăgi, Walt. Nu şi tu. Totul se va termina azi.
Stai jos.
- Nu vreau să stau jos. - Am spus să stai jos!
Ascultă-mă. Trebuie să plănuim asta cu mare atenţie.
Nu putem face vreo greşeală.
Ştii că eu sunt omul potrivit pentru treaba asta.
Aşa că vreau să te duci acasă, vreau să te calmezi
şi să te întorci la 16:00.
Şi vom face tot ce trebuie făcut.
Eu spun să mergem acum. Chiar acum!
Şi să-i omorâm pe vărul tău şi pe restul japonezilor ălora?
Dl Dur-Dintr-o-Dată iese la vânătoare?
Nu ştii nimic despre asta.
Acum du-te acasă, calmează-te şi întoarce-te la 16:00.
Bine?
Ai înţeles?
Bine.
Ştiu, ştiu.
Scuteşte-mă, e prima dată când fumez în casă.
Lasă-mă să mă simt bine, da, fetiţo?
Am terminat. 10$ americani.
Bănuiesc că nu ai mâinile suficient de sigure să mă şi bărbiereşti.
Să te bărbieresc? Nu mi-ai cerut asta niciodată.
Ştiu, dar mereu am vrut s-o fac.
Doar dacă nu eşti prea ocupat.
- Nu, stai să încălzesc un prosop. - Bine.
Şi uite cei 20$. Păstrează restul.
În caz că-mi crestezi jugulara.
Da, dle, îl terminăm într-o oră.
Îl scurtăm puţin aici. Îl aranjăm la umeri.
Nu am avut niciodată un costum potrivit.
Arată foarte bine.
- Cu ce vă pot ajuta, dle Kowalski? - Am venit să mă spovedesc.
- Sfinte Dumnezeule, ce-ai făcut? - Nimic, nu te speria.
- Ce ai de gând? - Mă spovedeşti sau nu?
Cât timp a trecut de la ultima spovedanie?
O veşnicie.
Binecuvântează-mă, părinte, căci am păcătuit.
Care îţi sunt păcatele, fiule?
În 1968, am sărutat-o pe Betty Jablonski la petrecerea de Crăciun.
Dorothy era în cealaltă cameră, cu celelalte soţii.
Pur şi simplu s-a întâmplat.
Da, continuă.
Am făcut 900$ profit din vânzarea unei bărci şi a unui motor
şi nu am plătit taxele, ca şi cum aş fi furat.
Da, spune.
Şi ultimul. Nu am fost niciodată prea apropiat de cei doi fii ai mei.
Nu-i cunosc. Nu am ştiut cum să procedez.
Asta e tot?
"Asta e tot?"
Mă macină de ani de zile.
Spune de zece ori "Ave Maria" şi de cinci ori "Tatăl Nostru".
Dumnezeu te iubeşte şi te iartă şi îţi ridică toate păcatele.
În numele Tatălui, al Fiului şi al Sfântului Duh.
Mulţumesc, părinte.
O să te răzbuni pentru ce a păţit Sue?
O să merg la acea casă azi, dle Kowalski.
Serios?
Serios.
Şi apoi zi de zi până ce înţelegi ce eşti pe cale să faci.
Am multă treabă. Trebui să plec.
Mergi în pace.
Chiar sunt împăcat.
Iisuse Hristoase!
Care e a mea?
Ai mai tras cu o armă până acum?
Nu.
Lasă jos asta. Vreau să-ţi arăt ceva. Vino.
Ce?
În 1952, am fost trimişi să neutralizăm un cuib de mitralieră japonez
care ne măcinase bine.
Eu am fost singurul care s-a mai întors.
M-au decorat cu Steaua de Argint. Iat-o.
Vreau s-o iei tu.
De ce?
Ştiam cu toţii cât riscam în acea noapte, dar am plecat oricum.
Aşa ar pute să fie şi în seara asta.
Există o posibilitate să nu te mai întorci.
Pe naiba. O să năvălim pe ei şi o să-i facem praf.
Asta e o prostie. Exact la asta se aşteaptă şi ei.
Închide aia.
- Câţi? - Câţi ce?
Câţi oameni ai omorât în Coreea?
13, poate mai mulţi.
Şi cum e să ucizi un om?
Nu vrei să ştii.
Acum închide-o.
Walt, ce faci?
Ce faci?
Linişteşte-te. Nu poţi ieşi de-acolo.
Dă-mi drumul imediat! Dă-mi drumul!
- Dă-mi drumul sau te omor... - Taci naibii din gură!
Vrei să ştii cum e să omori un om?
E cumplit, asta e.
Singurul lucru mai groaznic e să primeşti o decoraţie fiindcă ai ucis un puşti
care nu voia decât să se predea.
Da, un puşti speriat, exact ca tine.
L-am împuşcat în faţă cu puşca aia pe care o ţineai în mâini.
Nu trece o zi fără să mă gândesc la asta. Nu vrei să trăieşti cu aşa ceva.
Eu am sânge pe mâini. Eu sunt pătat.
De asta plec singur în seara asta.
Nu, ia-mă cu tine, imediat! Lasă-mă să ies.
Ai progresat mult. Sunt mândru să te numesc prieten.
Dar ai o viaţă întreagă în faţă. Eu mi-am încheiat socotelile.
Cu asta mă ocup eu şi mă duc singur.
Nu, aşteaptă, Walt...!
Vreau să aveţi grijă de câinele meu.
Da, şi eu vă iubesc.
Da, şi ea e bătrână.
O cheamă Daisy.
- Alo? - Sunt Walt.
Cheile de la casa mea sunt sub ţestoasa de ceramică de pe verandă.
Intră singură, fratele tău e în pivniţă.
Trebuie să închid.
Îmi pare rău, părinte. Trebuie să plecăm.
Vă spun că dacă nu stăm aici, o să se lase cu vărsare de sânge.
Stăm aici de câteva ore. Nu putem ţine un echipaj pe loc.
Vă implor să rămâneţi.
Am fost contactaţi de sergent, trebuie să plecăm.
- Eu rămân. - Ba nu rămâi.
Avem ordine clare. Ai venit cu noi, pleci cu noi.
Ai grijă la cap.
Sue, aici sunt.
M-a încuiat aici.
- Ce s-a întâmplat? - A plecat fără mine!
S-a dus după Smokie fără mine.
Mai sunt şobolani înăuntru?
- Nu credeam că o să vii. - Gura mică, gălbejitule.
N-am ce să-i spun unui sfrijit ca tine.
Aşa, ai grijă de iubitul tău.
Pentru că unul dintre voi şi-a violat propria-i rudă.
Sânge din sângele vostru, ce naiba?
Acum scoateţi-vă armele ca nişte mini-cowboyi ce sunteţi.
Haide.
Unde e Tao? Laşul ăla nenorocit n-a venit?
Nu-ţi face griji pentru Tao. El nu are timp pentru tine.
Cine spune? Tu?
Ce mama naibii o să faci tu, boşorogule?
Ce poate să facă amărâtul ăsta?
- Sunteţi cam stresaţi. - Taci naibii din gură.
Tu să taci naibii din gură.
- Aveţi un foc? - Ce naiba?
Nu.
Eu... eu am foc.
"Slăvită Fecioară Maria, Cea Plină de graţie..."
Da, dle sergent.
- Ce s-a întâmplat? - Daţi-vă mai în spate.
- E prietenul meu. - Am spus să vă daţi înapoi.
Nu ai auzit? Treci mai în spate.
- Ce s-a întâmplat? - Înapoi.
E prietenul meu.
Vă rog, e important.
Şi-a scos bricheta şi l-au împuşcat.
Nici măcar nu era înarmat.
De data asta, avem martori.
Tipii ăştia o să fie închişi pentru multă vreme.
Ofiţer Chang, mută-i pe oameni mai în spate.
Dă-te înapoi.
Luaţi-i naibii de-aici. Luaţi-i de-aici.
Walt Kowalski mi-a spus odată că nu ştiu nimic despre viaţă sau moarte
pentru că sunt un virgin de 27 de ani, cu prea multă şcoală
care consolează babe superstiţioase şi le promite veşnicia.
Walt ştia să spună lucrurilor pe nume.
Dar avea dreptate.
N-am ştiu nimic despre viaţă sau moarte până să-l cunosc pe Walt.
Şi am învăţat o grămadă.
"Şi vreau să las casa Bisericii, pentru că lui Dorothy i-ar fi plăcut asta."
Şi astfel am ajuns la ultimul obiect.
Vă rog să scuzaţi limbajul din testamentul dlui Kowalski.
Eu doar îl citesc aşa cum e scris.
"Şi aş vrea să las maşina Gran Torino, model 1972,"
"prietenului meu,"
"Tao Vang Lor,"
"cu condiţia să nu tai capota, ca unul din mexicanii ăia."
"Nu vopsi pe ea vreo flacără tâmpită cum fac ţăranii ăia albi"
"şi să nu-i pui un spoiler uriaş de poponari, cum fac ceilalţi asiatici."
"Arată ca naiba."
"Dacă te abţii de la toate astea, maşina e a ta."
Traducerea şi adaptarea: veveriţa_bc & nahrmer @ www.titrări.ro
Sincronizare pentru varianta "720p.BluRay.x264-REFiNED" by templer
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro
Best watched using Open Subtitles MKV Player