Faceţi reclamă produsului sau mărcii dvs. aici, contactează www.OpenSubtitles.org astăzi
INSPIRAT DIN FAPTE REALE
Totul a început cu o mică familie de imigranţi.
Ăsta-s eu, Alex Danyliuk.
Şi ei sunt părinţii mei, soţii Danyliuk.
Am părăsit Ucraina în căutarea unei vieţi noi.
- Bine aţi venit în Canada. - Mulţumim.
Nu ne permiteam să locuim în oraş,
aşa că am ajuns să locuim în Londra. Londra, Ontario.
Fireşte, ca majoritatea imigranţilor optimişti, ne-am găsit o casă
pe care nu ne-o permiteam de fapt, aşa că lucrurile s-au înrăutăţit.
Mama şi tata au început să se certe mai des.
Dar în cele din urmă un prieten de familie rus
a ajutat-o pe mama să-şi ia o slujbă de asistent contabil la o bancă.
Vă rog, lăsaţi un mesaj.
D-le şi d-nă Danyliuk, vă sunăm în legătură cu întârzierile la plata ratelor.
- Natasha, când e gata cina? - Vă rugăm, sunaţi-ne.
Nu atinge nimic.
Dar tata nu era prea folositor.
El a încercat, dar oamenii nu aveau încredere în el.
Practic, trăiam din ajutorul social.
Tot ce câştiga mama se ducea pe creditul ipotecar.
Eu nu aveam prieteni cu care să mă joc sau să socializez,
cu excepţia calculatorului mamei, şi sincer, ne înţelegeam foarte bine.
Vorbesc despre internet, jocuri video, forumuri,
camere de chat cu străini, tot felul de site-uri,
acces uşor la informaţie şi posibilităţi infinite.
Asta m-a făcut să vreau să merg la facultate.
Voiam să le calc pe urme lui Steve Jobs şi Bill Gates
şi să fac lumea un loc mai bun cândva.
Din fericire, sau din păcate,
am învăţat devreme că trebuie să strâng eu însumi banii pentru şcoală.
Primii mei dolari câştigaţi.
Treaba mea era să fiu un clicker.
Făceam trafic către site-uri schimbându-mi adresa de IP
şi vizitând acelaşi site iar şi iar.
Era plictisitor, dar făceam bani uşor.
La 1,000 clickuri făceam 20$.
Nu erau mulţi bani, dar toate lucrurile mari au începuturi mici.
Timpul a trecut şi am vrut să învăţ mai multe despre cum funcţionează lumea,
în special lumea banilor.
Internetul era plin de idei şi păreri despre sistemul bancar,
criza financiară, vulnerabilitatea sistemului
şi despre nevoia de schimbare.
Dar unele lucruri nu se schimbă niciodată.
- Dacă te vezi cu cineva, spune-mi. - Ai făcut o greşeală aducându-ne aici!
Am venit aici pentru că nu aveam de ales!
Aşa am crescut eu.
După cum puteţi vedea, n-a fost ca-n basme,
dar speram că acest lucru se va schimba.
O cafea, te rog.
Ieri, un atac cibernetic
a avut loc asupra câtorva site-uri guvernamentale şi bancare.
Responsabilitatea acestui atac a fost revendicată de Darkweb,
o organizaţie criminală online condusă de un hacker pe nume Zed.
Zed e considerat a fi un criminal internaţional
implicat în zeci de cazuri în întreaga lume.
Reponsabilitatea a fost revendicată prin acest material video.
Noi suntem Darkweb.
Noi nu vom sta nepăsători şi nu vom permite stăpânilor de sclavi
să ne controleze vieţile.
Vom riposta. Îi vom birui. Suntem abia la început.
Alte ştiri. Piaţa de capital a devenit instabilă din cauza acestor atacuri.
Mamă, am ajuns acasă.
Mamă?
Hei! Ce e? Ce s-a întâmplat?
Bine, mamă. Asta e o tâmpenie. O să-ţi iei altă slujbă.
Banca deţine ipoteca. Şi acum ştie că nu am de lucru
şi nu pot plăti facturile lunare.
O să pierdem casa.
Bine. Tata ce-a zis?
Tata doarme.
Bine. Bine, mamă.
Ce e asta?
Sunt bani. O să-ţi ajungă câteva luni. Şi după aia pot să fac rost de mai mulţi.
- De unde îi ai? I-ai furat? - Nu, nu i-am furat.
I-am strâns pentru facultate.
Dar cum? Nu ne-ai spus niciodată şi... De unde i-ai luat?
Mamă, nu contează. Ce contează e că nu vom pierde casa.
Nu pot să-i accept. Trebuie să plăteşti pentru şcoală.
Te rog, mamă, sunt adult. Pot să-mi iau o slujbă.
Pot să-i strâng la loc. Te rog, acceptă-i.
- Ce o să-i spun tatei? - Spune-i adevărul.
Tot felul de gânduri îmi treceau prin minte.
De ce? Pentru ce?
Uram banca care a concediat-o pe mama.
Chiar dacă banca a avut 100 de motive s-o concedieze, tot o uram.
Ani de zile am strâns la banii ăia.
Plătisem un avans pentru şcoală şi acum riscam să pierd totul.
Trebuia s-o iau de la capăt. Nu aveam ani la dispoziţie.
Îmi trebuia ceva să meargă rapid, dar internetul era plin de escrocherii.
Şi apoi mi-am amintit ceva.
Darkweb era o grupare online de hackeri foarte mediatizată la vremea respectivă.
Am fost surprins să văd că site-ul lor nu fusese închis.
Totul părea destul de simplu la început.
Nu trebuia decât să-mi fac un cont şi să mă înscriu.
Dar accesul real nu se dădea atât de uşor.
"Soldat"?
Vreau să mă alătur. Cum devin soldat?
Dacă chiar ştii în ce te bagi, trebuie să primeşti invitaţie.
Cum primesc invitaţie?
Un membru trebuie să garanteze pentru tine. Sau ne poţi trimite o mostră din munca ta.
Mi-au spus să fac ceva ilegal, cum ar fi să fur un număr de card.
În acest fel verificau începătorii.
Mi se părea simplu,
dar aveam nevoie de o victimă. Şi aveam o idee.
Era un tip la şcoală care chiar o merita. Randy Bickle.
Data viitoare, uită-te pe unde mergi.
- Care e problema ta, omule? - Ce mi-ai zis, Dostoyevsky?
Am zis să te iei de cineva pe măsura ta.
Vrei să ne batem? Vrei?
Da. Data viitoare, boule.
Ce tâmpit.
Am făcut un site destul de simplu care vindea suplimente alimentare false,
iar Randy a muşcat momeala. A folosit cardul tatălui său.
Şi erau mulţi bani pe el.
Tată? Pot să folosesc cardul tău?
Este!
Am transmis datele la DarkWeb şi, până să-mi dau seama,
unul dintre ei comunica cu mine.
Ce pot face pentru tine?
Poţi să mă ajuţi să fac nişte bani?
Sigur. Dar citeşte regulile. Dacă eşti prins, eşti pe cont propriu.
Am înţeles. Deci mă ajuţi?
Ai avansat la rangul de soldat
Tipul ăsta care îşi spunea Roosevelt mi-a dat nivel inferior de acces.
În realitate, era un fel de slujbă, tranzacţionări pe piaţa neagră.
Preţurile lui erau mult mai mici decât valoarea de piaţă
şi astfel îmi venea uşor să găsesc cumpărători.
Prima oară mi-a trimis două laptopuri de gaming puternice
şi treaba mea era să le vând.
Aşa că am intrat pe Craigslist şi am găsit un cumpărător.
Tipul erau un gamer dintr-un oraş mic căruia îi plăcea să joace pe bani,
dar nu-mi păsa cine era.
Cel mai important e că avea banii care îmi trebuiau.
Nu făcusem niciodată atâţia bani dintr-un foc.
I-am trimis lui Roosevelt partea lui şi mi-am cumpărat un laptop nou.
În alte cuvinte, eram în pâine.
Şi îmi plăcea. Enorm.
Roosevelt a continuat să-mi trimită lucruri, iar eu am continuat să le vând
şi să fac banii de care aveam nevoie.
Produsele erau mereu ceva simplu. Telefoane, bijuterii, ceasuri, laptopuri.
Uşor de transportat, bani făcuţi uşor.
Dar se puteau face bani şi în alte feluri.
Forumuri care ţineau o listă cu site-uri de shopping vulnerabile
şi care erau uşor de spart.
Nu voiam să întrec măsura,
dar aceste companii aveau asigurare, deci mare pagubă nu era.
Am extras câteva sute de carduri şi le-am vândut pe Darkweb.
- Îţi dau 3,000$. - Valorează 7,000!
Atunci baftă, vinde-le tu!
Aş fi folosit eu cardurile astea, dar aveam nevoie de buletine false,
aşa că mă mulţumeam să iau cât puteam pe ele.
Bine. Trimite-mi banii.
Mi-a luat patru ani să strâng 30 de miare.
De data asta i-am strâns în patru săptămâni. Şi acum eram pregătit.
Deci... Vă sun când ajung acolo.
Ai grijă.
Bine.
O să vă trimit bani lunar,
aşa că... petreceţi ceva timp împreună.
Aveţi grijă unul de celălalt.
Mi-am lăsat părinţii în urmă şi am luat autobuzul spre marele oraş.
Nu eram convins că luasem decizia corectă,
dar era prea târziu să dau înapoi.
BUN VENIT ÎN TORONTO TE AŞTEPTAM
A fost destul de mişto să mă mut în Toronto.
Totul era mai mare.
Bun venit în noua ta casă, d-le Sawyer.
Clădirea are securitate non-stop şi un acoperiş la comun.
E un doc de încărcare în spate.
Ai la dispoziţie ultima gamă de aparate Stainless Steel,
ferestre din podea până în tavan.
Cartierul e unul înfloritor.
Ai cam tot ce-ţi poţi dori.
Ai întrebări?
Da. Cum mă conectez la internet?
Din păcate, făcusem vărsământul prea târziu,
iar universitatea a zis că pot începe abia în ianuarie.
Asta însemna că aveam nevoie de bani ca să trăiesc.
Făcusem atâţia bani pentru Roosevelt,
că mi-a mărit nivelul de acces pe DarkWeb.
Acum puteam cumpăra numere de carduri şi buletine false
şi să le folosesc pentru cumpărături online.
Următoarea oprire - St. George.
- Aştept un pachet. - Bine.
Da. Lasă-mă să verific.
Da, ăsta ar trebui să fie.
Bine.
Semnează aici.
Sigur.
- Poftim, d-le Munchausen. - Mulţumesc.
Poţi să mă duci în Chinatown?
Dar lucrurile nu erau atât de simple.
Nu puteam folosi Craiglist ca să găsesc cumpărători în oraş.
Erau prea mulţi poliţişti şi escroci, aşa că mi-am încercat norocul
cu câteva case de amanet şi magazine de bijuterii.
Hei.
Vorbeşti engleza, da?
Am ceasuri.
Bine? Vreau să le vând.
Vrei să le cumperi?
Uite, sunt ceasuri originale, bine?
Ăsta costă 15,000$. Ţi le vând cu zece bucata.
- Zece mii? - Da.
- Ce e? - Nu, nu, nu. Uite, uite.
Şi astea sunt ceasuri originale, bine? Ţi le dau cu 200$.
Zece. Zece. Am trei ceasuri.
Aşteaptă.
- Hei. - Cu ce te pot ajuta?
Aici scrie că le-ai cumpărat acum trei zile. De ce vrei să le vinzi?
- Nu le mai vreau, pur şi simplu. - Atunci returnează-le.
Nu pot. Am pierdut cardul cu care le-am achiziţionat, aşa că...
Atunci aşteaptă să-ţi înlocuiască cardul.
Mai mult ca sigur merită să aştepţi decât să pierzi bani la revânzare.
Vrei să le cumperi sau nu?
Bine. D-le Munchausen...
Vom avea nevoie de două acte de identitate şi o dovadă de adresă.
O declaraţia bancară merge.
Apoi va trebui să semnezi un formular
în care declari că astea nu sunt furate,
punct în care îţi vom analiza cererea.
Dacă totul se verifică, te poţi întoarce şi vom face achiziţia.
- Nu poţi să le cumperi acum? - Îmi pare rău.
- Pot să mai las la preţ cu o mie. - Trebuie să urmăm protocolul.
Nu-ţi face griji. O să le păstrez momentan.
Sigur.
- Ai o zi grea? - Scuze, te cunosc?
Sye.
Voiam să vorbim despre ceasurile tale.
Nu, nu sunt poliţist.
Eu doar... S-ar putea să vreau să-ţi cumpăr ceasurile.
Despre ce vrei să vorbim?
Uite, dacă te ajută, îţi dau 5,000$ pe toate trei.
Nu sunt un idiot. 30,000.
- 7,000$. - 30,000.
Uite cum facem.
Mă duc înăuntru. Le dau cu cel puţin 30,000.
Îmi iau un comision de 30%.
Bine, dar trebuie să iei banii azi, altfel...
Altfel, îţi iei ceasurile şi pleci.
Oricum ceasurile sunt furate, nu?
Ce ai de pierdut?
- Bine. Da. - Da, bine.
Aşteaptă.
Intru singur, bine?
Hei, Christopher! Uite cine e.
Ce mai faci, amice?
Ce naiba?
Nenorocitule!
Urât din partea ta.
Haide, vino cu mine.
Ce s-a întâmplat înâuntru?
Ce? S-a întâmplat exact ce am zis că o să fac...
Nu, ai dispărut.
Da, am ieşit pe uşa din spate. Poftim.
Nu mi-ai spus că o să ieşi pe uşa din spate.
Ce e asta?
24,500$ în bancnote de 20 foarte murdare.
Ce?!
Ar fi durat ceva timp să fac rost de bancnote de 50 şi 100.
Mi-ai vândut ceasurile pe 35,000?
Chitanţa e în pungă.
Vezi tu, nu-mi laşi impresia unui student cu gusturi foarte scumpe în ceasuri
şi nu pari a fi un hoţ, aşa că mă gândesc: "Cine e puştiul ăsta?"
Cum ai făcut-o aşa repede?
Îţi spun
dacă îmi spui cum ai făcut rost de ceasuri.
Stai liniştit, sunt toţi banii.
Îţi garantez.
Bine.
Da.
Şi aşa l-am cunoscut pe Sye.
Trebuie să abordezi fiecare cumpărător în mod diferit.
Ştiu că pare ceva simplu, dar e important,
pentru că dacă spui ce nu trebuie, poţi să-ţi pierzi credibilitatea.
Poţi să ajungi pe lista neagră foarte rapid. Nu vrei să se întâmple asta.
Încă lucraţi în condiţiile astea?
E nevoie de multă forţă pentru ce faceţi voi.
Ar trebui să vă daţi o palmă pe spate.
Sunteţi adevăraţi soldaţi. Ştiţi cine îmi împărtăşeşte părerea?
Soţiile voastre, părinţii voştri, copiii voştri,
şi cred că ar trebui să puteţi să-i sunaţi.
Aţi folosit vreodată unul din astea?
Dar dacă poţi să te pui în pielea cumpărătorului,
ai dat de aur.
Mulţumesc foarte mult.
Sunteţi arestaţi.
Sunt şi oameni, uneori în poziţii înalte,
despre care nu crezi că sunt pe piaţă,
şi nici nu sunt, până găseşti ceva care le place.
D-lor, avem pentru voi ceva extraordinar.
Are display LCD monocrom, interfaţă USB,
memorie încorporată de 20 de megabiţi. Are busolă electronică.
Mai important, prietenii voştri vor fi cu adevărat impresionaţi
de cum aţi pus mâna pe ele, aşa că...
De la cine le-ai furat acum?
Nu le-am furat. Ştiu pe cineva care lucrează pentru compania de ceasuri.
Le-am luat la un preţ bun.
Câte ai?
Două pentru voi. Opt pentru prietenii voştri.
Le luăm.
Şi mai sunt cumpărătorii fideli.
Întotdeauna trebuie să-i mulţumeşti.
Trebuie să le aduci mereu lucruri,
pentru că încrederea e cel mai important lucru în afacerea asta, bine?
Încrederea se construieşte greu, dar o poţi pierde într-o pocnitură de degete.
Ce faci?
- Eu sunt Chris, apropo. - Bună.
Cu ce te pot ajuta?
Bum.
În doar două luni am făcut în jur de 60 de mii.
Asta e partea ta.
Am trimis nişte bani părinţilor mei şi am păstrat restul.
Acum cred că era timpul să merg la şcoală în sfârşit.
Geniul criminal din spatele atacului cibernetic de ieri noapte
asupra băncii mondiale
şi-a revendicat responsabilitatea pentru ceea ce el numeşte un act de justiţie.
Nu a fost luat nici un ban, dar autorităţile spun că breşa din securitate
a fost substanţială.
Băncile acestei lumi şi-au înrobit cetăţenii
şi apoi s-au dat pe margine în linişte şi i-au lăsat
pe oameni să sufere sub greutatea datoriilor lor.
Asta nu e vina oamenilor.
ci este păcatul fabricat al băncii.
Un dependent de droguri face o greşeală,
dar dealerul de droguri comite infracţiunea.
Bănci şi bancheri, păziţi-vă spatele.
Darkweb vine după voi.
Am reflectat asupra acestor cuvinte
şi mi-am dat seama că viaţa de student nu e făcută pentru mine.
Hei.
Dacă nu ţi-ai cumpărat încă cărţile,
o să economiseşti câţiva dolari cu astea.
Aşa că l-am sunat pe Sye şi i-am cerut să mă ajute cu o altă treabă.
I-am spus că vreau să încerc ceva mai mare,
ceva pentru care era cunoscut Darkweb-ul.
Pe forumuri era o listă neagră de bancheri corupţi care aveau să fie pedepsiţi,
dar trebuia să intrăm în portofelele lor,
căci datele lor online erau foarte bine protejate.
Bună, dulceaţă.
Cred că am nişte prieteni care pot ajuta.
Sunt sigur că o să te surprindă,
dar cei mai importanţi oameni pe care i-am cunoscut
sunt cei din industria serviciilor.
Cineva care cunoaşte pe cineva, nu?
Ăştia sunt oamenii care te vor ajuta să ajungi la oamenii
care stau acolo, la hotel sau la restaurant.
Ăştia sunt oamenii pe care trebuie să-i cunoşti.
Cum am zis, aceşti bancheri erau cu toţii corupţi.
Darkweb voia să-i pedepsească, aşa că voiam să mă înrolez, să lupt pentru cauză.
Nimeni nu ştia că o fac, tocmai asta era şi ideea.
Eram anonimi.
- Am primit alta. Ţi-o trimit. - Frumos.
Desigur, nu puteam s-o fac fără Sye.
El cunoştea mulţi oameni, din multe locuri diferite.
Salut, Chavez. Ce mai faci, tipule?
Băieţi!
Robin, vino la mine, obrăznicătură mică.
- Unde ai fost toată viaţa mea? - Păi n-ai mai trecut pe aici.
- Am crezut că te-ai dat cu bărbaţii. - Foarte haios.
Robin, el e prietenul meu, Alex.
Alex e pentru prima oară într-un club de striptease.
N-ai pierdut nimic, scumpule.
Îţi aminteşti de bancherul acela bogat despre care îţi vorbeam?
Da, da, da. Vine aici tot timpul, deci nu e nici o problemă.
O s-o pun pe una dintre fete să-l lucreze.
Am altceva pentru tine.
Un tip a venit aici ieri-noapte. Era cu mai mulţi.
Aruncau cu bani în stânga şi-n dreapta. Cred că era columbian.
În fine, totul era bine. Fetele făceau bani.
Dar apoi a agresat-o pe una din fete, aşa că am intervenit.
În fine, şi-a lăsat cardul aici.
Nici una dintre noi n-a avut bunăvoinţa să i-l înapoieze, aşa că poftim.
- Sfinte Sisoe! E un Infinity. - Ce înseamnă asta?
Că sunt bani căcălău pe el. Îl putem folosi în magazine.
- Faceţi-vă de cap, băieţi. - Stai! Cât vrei pe el?
Nimic! E un cadou.
Tu ai grijă să-l pedepseşti pe ticălosul ăla.
Te iubesc.
O iubesc.
- Nu. - Ce e?
Nu putem să luăm bani de pe cardul ăla. E prea periculos.
Despre ce vorbeşti? Nici măcar n-am...
Bine, uite ce e, omule. Sunt bani uşor de făcut.
Tu cu gura ta ai spus-o. Sunt bani căcălău pe el, nu?
- Da, dar... - Atunci de ce nu-i...
Ce sunt 20-30,000$ pentru tipul ăsta?
Facem rost de un buletin fals,
ne deghizăm, mergem la bancă şi dăm lovitura.
Şi apoi nu ne mai atingem niciodată de el.
Promit.
Eu ar trebui să intru. Arăt mai columbian decât tine.
Nu mă stresa, omule. Haide.
Poate că ai dreptate. Poate că nu e o idee bună.
Dacă tipul a declarat deja cardul furat?
Deja verific.
Ce? Ce faci?
Folosesc cardul ca să cumpăr o melodie.
Costă doar 99 de cenţi, dar dacă merge,
înseamnă că cardul e încă valabil.
Bine, am terminat. Merge.
Eşti sigur că vrei să faci asta?
Bine. Trebuie să fii încrezător, bine?
Nu te da mare cu hainele tale. Comportă-te natural, bine?
- Bine. - A costat mult să închiriez maşina asta.
- Sper să merite. - Am înţeles, am înţeles.
Nu e nici o presiune.
Hai, hai, hai! Calc-o!
Ce s-a întâmplat?!
Linişteşte-te, am făcut bani frumoşi.
Lui Sye îi plăcea să petreacă, dar asta nu era printre pasiunile mele.
Asta m-a făcut doar să mă întreb ce naibii fac cu viaţa mea.
Şi apoi am găsit ceva foarte interesant.
Banca care a concediat-o pe mama şi deţinea creditul nostru ipotecar
a ajuns pe lista băncilor vulnerabile.
Mi-am adus aminte de lacrimile vărsate de mama
şi voiam să găsesc o cale să-i lovesc unde îi doare mai tare.
N-ar afla niciodată că eu am dat, dar tocmai asta e şi ideea.
Sye, crezi că m-ai putea ajuta cu o treabă?
Vreau să provoc puţin haos într-o bancă
şi vreau să fac ceva care le va da peste cap sistemul.
Să-i fac să stagneze săptămâni la rând. Ceva care să-i facă să închidă uşile.
Sună bine, dar nu pricep. În ce punct facem bani?
Nu e vorba întotdeauna de bani, Sye. De data asta, e vorba de răzbunare.
- Ce vrei să fac? - Păi...
Arăţi bine. Fii încrezător.
- Nu prea încrezător. - Da. Da.
- Nu uita. Fii încrezător. - Da.
O să intru în bancă şi o să pretind că sunt un client nou.
Deja am fost înăuntru, aşa că ştiu unde trebuie să mă aşez.
Chiar înainte de prânz o să intru sub pretextul că cer un împrumut.
Singura chestie e că trebuie să vorbesc cu femeia asta bancher.
Şi aici intervii tu.
Bună. Te pot ajuta?
- Poţi să vorbeşti cu accent britanic? - Probabil.
- Dacă poţi, vorbeşte cu accent britanic. - De ce?
Gagicilor le place asta. O s-o dai gata numaidecât.
- Eşti sigur? - Merge de fiecare dată, amice.
Aş vrea să mă interesez de un împrumut pentru o afacere mică.
- O, bine. Deci un împrumut comercial. - Da.
- Aveţi un cont deschis la noi? - Nu.
Bine. Deci, avem câteva produse diferite
despre care îţi pot vorbi. Dă-mi câteva informaţii de bază despre tine.
Ştii ce am observat? Ai cele mai frumoase trăsături faciale simetrice.
E chiar... Ai fi grozavă în filme.
De fapt, am un prieten care e regizor
şi care s-ar bucura să dai probă pentru următorul lui film.
Taman ce mi-a trecut asta prin minte, ştii?
- Bine. Îmi puteţi spune cum vă numiţi? - Da, desigur.
Regret nespus.
- E în regulă. Staţi liniştit. - Nu, nu, nu.
Ai multe pixuri.
- Scuze. - E în regulă.
Să încerc să deschid un cont pentru dvs.?
- Desigur. - Numai puţin, să introduc datele.
Ciudat.
E foarte ciudat.
Se pare că e o problemă.
- S-a întâmplat ceva? - E o problemă aici.
Chiar că e ciudat.
Nu ştiu despre ce e vorba.
Se pare că e ora prânzului pentru tine, aşa că voi...
- Pot să revin mai târziu. - Da, pare o idee bună.
- Baftă! - Carol.
Carol, ceva e în neregulă. Este...
Şi apoi, după ce termin,
voi ieşi cu calm din bancă şi mă voi îndrepta spre maşină.
Şi nimeni nu va bănui nimic.
- Domnule! Scuzaţi-mă, domnule. - La dracu'!
Scuzaţi-mă. Puteţi veni cu noi?
- Ce s-a întâmplat? - Avem o mică problemă de securitate.
O, asta e groaznic. Ce fel de problemă de securitate?
Nu durează mult. Vă rog, veniţi cu noi.
Hei! Hei!
Scuzaţi-mă!
Scuzaţi-mă! D-le ofiţer!
Alex şi Sye, apreciez răbdarea voastră.
Eu sunt şeful securităţii la această bancă.
De fapt, Sye, tu poţi pleca. Mulţumesc.
- Cred că voi rămâne cu prietenul meu. - În nici un caz.
Sye, e în regulă. Mă descurc.
Da, e în regulă.
Mişto chestioară ai aici.
Tu l-ai făcut?
Nu spun nimic fără un avocat.
În primul rând, nu ai un avocat. Şi nu-ţi permiţi unul.
În al doilea rând, nu sunt de la poliţie, deci poţi vorbi deschis cu mine.
L-ai făcut singur?
Eu am scris software-ul.
Nu e rău pentru un puşti. De unde l-ai luat?
Online.
De unde online?
Te vom acuza de intrare prin efracţie,
terorism cibernetic şi conspiraţie în vederea comiterii de fraudă prin card
la nivel federal.
Te paşte închisoare de la 5 la 10 ani
şi nu vei mai avea voie să atingi un calculator pentru tot restul vieţii tale.
Adică, asta dacă nu vrei să-mi spui de unde ai cumpărat asta.
În regulă. Atunci sun la poliţie.
D-le, vă pot întreba cum vă cheamă?
Curtis. Da.
E prenumele sau numele de familie?
Ambele.
Bine. D-le Curtis, poţi să... Poţi să laşi telefonul o secundă, te rog?
Ai un minut.
Uite, a fost doar o farsă, bine? Nu încercam să...
Nu încercam să fur nimic.
Sistemul vostru de securitate e groaznic.
Firewall-ul e depăşit.
Software-ul creat de mine
a reuşit să introducă un virus în sistem foarte uşor.
Nu o să dea bine pentru tine dacă unul de 18 ani
a reuşit să intre în bancă şi să fure toate informaţiile astea.
O bancă ca aceasta ar trebui să fie mai protejată.
Bine.
Bine. Ce sugerez
e să mă laşi să actualizez software-ul pe gratis.
Le poţi spune tuturor că ai făcut un test de securitate
şi m-ai adus pe mine ca să rezolv problema.
Banca va părea impenetrabilă, şefii tăi îţi vor mulţumi,
şi, în schimb, tot ce cer e să ne laşi să plecăm liberi de aici,
iar apoi putem pretinde cu toţii că nu s-a întâmplat nimic.
Ţi se pare... echitabil?
Ce naibii s-a întâmplat înăuntru? De ce ţi-au dat drumul? Ce le-ai spus?
Le-am spus că nu o să repet isprava. Mi-au dat drumul.
- Asta e tot ce ai zis? - Da. Credeam că o să te bucuri.
Pare puţin prea uşor, atâta tot.
Am vrut să pedepsesc această bancă şi am eşuat.
Dar unii n-au văzut asta ca pe un eşec.
Cineva a transmis informaţia pe DarkWeb
şi toţi ştiau că eu am fost.
La început, m-am temut că o să intru în belele,
dar, aparent, lumea era impresionată.
Până şi şeful DarkWeb a observat.
Nu se poate. Sye! Sye! Sye, trezeşte-te, omule.
Hei.
Uită-te aici. Am primit un like de la Zed.
- De cine îţi place? - Nu, Zed, tipul de care ţi-am povestit.
Mi-a dat un like. Uită-te.
Mă bucur pentru tine.
Nu mai primisem niciodată atâta atenţie.
Aparent, ce am făcut era ceva curajos,
pentru că am intrat în bancă,
iar majoritatea spargerilor au loc de la distanţă.
De aceea m-a observat.
Tipule, eşti faimos.
Ce... Ce faci, omule?
Tocmai ţi-am făcut rost de o întâlnire.
Ce dracu'?
Vrea să se întâlnească cu tine.
Cică are nişte idei despre cum puteţi colabora. E drăguţă, nu?
Mi-ai aranjat o întâlnire cu o străină?
- Trebuie să stăm la cutie, omule. - Nu, trebuie să ţi-o pui.
Haide.
Care e cel mai rău lucru care se poate întâmpla?
Deci tu eşti Kira?
Da, dar nu e numele meu real.
De unde eşti?
Nu dau informaţii personale.
Bine. Atunci despre ce ar trebui să vorbim?
- Tu de unde eşti? - Sunt din Londra.
- Nu aud un accent. - Londra, Ontario.
Serios? Aiurea.
Mulţumesc. Mersi.
- Când e ziua ta? - E 23 iunie, 1993.
- Vezi? Eşti un idiot. - Ce-ai spus?
Ştiu cum te cheamă, de unde eşti şi data naşterii tale.
Cu informaţiile astea, aş putea să-ţi fur identitatea şi să-ţi distrug viaţa.
Ar fi păcat ca cineva ca tine să sfârşească în felul ăsta.
Cineva ca mine?
La fel de bine ai putea să-mi spui numele de fată al mamei tale sau ocupaţia ei.
Nu are o ocupaţie.
- Asta e dur. - Da, dar ea...
E legată de casa noastră. Ştii, cu ipoteca de la banca care a concediat-o de curând
şi ei ştiu că ea nu şi-ar permite ipoteca nici dacă ar mai avea slujba.
Ei zic că dependentul de droguri face greşeala, dar dealerul comite infracţiunea.
Cumva l-ai citat pe Zed?
Da, l-am citat. Îl urmăreşti?
Păi, nu-l urmăreşte toată lumea?
Nu. Majoritatea sunt în treaba asta pentru bani.
Deci, l-ai întâlnit?
Aproape l-am întâlnit.
"Aproape"? Ce înseamnă asta?
Dacă vrei să te întâlneşti cu Zed,
trebuie să faci ceva important.
- Nu răspunzi? - Ba da. Scuze.
Da.
I-o tragi?
Nu, glumeam. Doar glumesc.
- Ascultă, mi-a venit o idee. - Despre ce e vorba?
Ce-ar fi dacă am întreba-o dacă vrea să lucreze cu noi?
Bine. Eşti sigur că e o idee bună? Adică, abia am cunoscut-o.
Toate chestiile alea care mi le-a scris pe calculator
despre imprimante de carduri şi Bitcoins...
Nu te supăra, dar ştie mai multe decât tine,
şi dacă vom continua să creştem, să ne extindem,
fată poate fi utilă. Singuri, suntem doar doi tipi,
dar ea poate să fie o iubită, o distragere, o momeală.
Ascultă, ai încredere în mine, nu?
Întreab-o dacă vrea să colaboreze cu noi.
Bine. Da. Te sun eu, bine?
Hei, întreab-o!
- Deci... - Mă gândeam...
- Tu prima. - Ba nu, tu primul.
Eram curios dacă colaborezi cu cineva în clipa de faţă.
E hilar, pentru că eu voiam să te întreb dacă vrei să colaborăm.
Ne-am lăsat duşi de val cu Kira.
Mai întâi ne-a făcut să cumpărăm o imprimantă de carduri.
Am două sute de carduri nescrise pe care le-am luat din Thailanda.
Putem să le imprimăm aici şi să le vindem pe DarkWeb.
Sau le putem folosi în magazine.
Şi cu ăsta obţinem informaţii de pe carduri.
Am folosit vechea echipă ca să facem rost de numere de carduri,
am printat cardurile duplicat, le-am ascuns în reviste
şi le-am expediat către cumpărători de peste tot din lume.
Apoi, ne-a învăţat să folosim Bitcoins.
Bitcoin-ul era moneda digitală şi era practic nedetectabilă,
iar oamenii o foloseau ca să ne plătească pentru carduri.
Apoi m-a iniţiat în browsing-ul onion.
Aparent, acolo poţi cumpăra şi o bombă atomică fără să fii depistat.
Adresa. Pot s-o introduc iar aici.
Şi apoi s-a dovedit a fi utilă într-un mod foarte practic.
Îţi place, scumpo?
Îl luăm. Mulţumesc.
Practic, Kira ne-a upgradat.
Ea a reuşit să găsească ţinte mai bogate.
Aşa am reuşit să ne permitem jucării mari şi scumpe.
Am trecut de la escrocherii online la escrocherii în viaţa reală.
- De ce le tot faci poze? - Clienţii mei trebuie să ştie ce vând.
Vă distraţi? Grozav. Eu când o să cumpăr ceva?
Găsirea maşinii potrivite e ca găsirea femeii potrivite.
Vrei să intri în ea de câteva ori pe zi,
să te dai mare cu ea în faţa prietenilor, dar să nu-i laşi niciodată s-o atingă.
Atunci aţi venit unde trebuia.
Totul depinde de cât vrei să cheltui pe nuntă.
Depinde. Ce fel de fată e?
Italiană.
Îţi place, şefule?
N-a fost niciodată sărutată.
Când venea timpul să vindem, Kira era surprinzător de pricepută.
Uau!
Am vândut ceasurile.
E super.
De ce nu ne-ai anunţat?
Am vrut să iau iniţiativa.
E super. E super.
Şi am găsit un cumpărător pentru inelul cu diamant.
Folosea un site de socializare, Mobli, ca să facă reclamă produselor noastre.
Eram foarte impresionaţi.
Dar suspectam că lucrează cu cineva.
Fireşte, Sye nu era prea mulţumit de acest nou aranjament.
La urma urmei, el se ocupa de toate vânzările.
Unde îi găseşti pe tipii ăştia?
Unchiul meu m-a ajutat. De regulă, îi dau un procent din partea mea.
Dacă va lucra cu noi, va trebui să-l cunoaştem.
El lucrează doar cu mine, aşa că nu trebuie să-l includem şi pe el.
Câtă vreme sunteţi de acord cu asta.
N-ar trebui să fie o problemă. Nu te deranjează, Sye, nu?
Nu, Alex. Nu mă deranjează deloc.
Eşti bine, omule?
- Da. Da, sunt bine. - Da?
Parcă te frământă ceva.
Dacă nu vrei să colaborezi cu ea, nu colaborăm.
Nu ştiu ce să zic.
Dar are cumpărătorii ăştia care nici măcar nu se târguiesc cu ea.
De unde dracului îi cunoaşte pe oamenii ăştia?
- Şi-o trage cu ei? - Sau unchiul ei o ajută.
Bine. Atunci, la ce mai are nevoie de noi?
Pare să se descurce foarte bine pe cont propriu.
Instinctul îmi spune că e ceva la mijloc.
Poate că instinctul tău e puţin gelos, pentru că ea poate să facă ce faci tu.
Glumeşti, nu?
Nu ştiu. Parcă te porţi puţin deplasat, ştii?
Şi mi-au dat un bacşiş de 10%.
- De ce? Ce, le-ai făcut o labă? - Tipule, nu te purta aşa.
Cred că ar trebui să ne mutăm în Hong Kong.
De ce? Ce e în Hong Kong?
Mai ţii minte că ţi-am spus că e multă acţiune acolo?
Cred că noi doi ne-am descurca foarte bine acolo dacă am încerca.
Vorbesc serios.
Hong Kong e locul potrivit pentru oameni ca noi în momentul de faţă.
Sye ar putea continua să facă afaceri aici,
dar tu şi cu mine ar trebui să plecăm.
Măcar pentru o perioadă.
Nu pot să plec pur şi simplu, mai ales fără Sye.
E cel mai bun prieten al meu.
Nu pot să-l las aici.
Mai gândeşte-te.
- Hei. - Ar fi bine să fie ceva important.
Roosevelt.
Îmi pare bine să te cunosc în sfârşit.
Grăbeşte-te, puştiule, nu am toată ziua la dispoziţie.
Ştii, voiam doar să... Voiam să-ţi mulţumesc şi...
Ştii, să te întâlnesc în persoană, evident.
De asta m-ai chemat aici?
Păi, ştii, este... Cred că e important...
Ştii, tu m-ai băgat în treaba asta.
Tu mi-ai dat o şansă.
Asta e dovada mea de recunoştinţă.
- Câţi bani sunt? - Sunt cinci mii.
Frumos din partea ta.
Dar am auzit că ai fost...
Pot să primesc o afurisită de cafea aici?
Am auzit că te duci în magazine. De ce?
Păi, pot să fac mai mulţi bani aşa.
Are gust de rahat.
Şi voiam să aflu dacă cunoşti o fată pe nume Kira.
Da, e locotenent.
N-am auzit de ea. De ce? Vrei să o regulezi?
Nu. Nu, eram doar curios.
Dacă eu n-am auzit de ea, probabil nu e bună de nimic.
În fine, cred că am terminat aici.
Ştii cum pot să-l întâlnesc pe Zed?
Îl cunoşti pe Zed?
- Eşti poliţist? - Nu, normal că nu.
Nu pune întrebări stupide.
E o idee stupidă, ce dracu'!
Trebuie să te calmezi, amice.
Cine dracului eşti tu să-mi spui să mă calmez? Şi nu sunt amicul tău.
Iisuse! Eşti cu noi de câteva săptămâni
şi ai impresia că ne poţi spune ce să facem?
Nu vă spun ce să faceţi.
Doar zic că dacă nu facem asta cum trebuie,
o să dureze o veşnicie să ne descotorosim de toate chestiile astea.
Mi se pare destul de logic.
Nu, nu, nu. Logic e să continuăm să lucrăm la scară mică,
să vindem în cantităţi mici
şi apoi, când e momentul, să lucrăm la scară mare şi să vindem în cantităţi mari.
Asta şi facem. Creştem, aşa ca ţine pasul.
Alex, mai bine intervii, că de nu răstorn camionul ăsta,
iar ea se va sinucide când dă de pământ şi eu cad cu fundul pe faţa ei!
Trebuie să te calmezi, bine?
Tu vorbeşti serios?
- Îi faci pe toţi să se simtă tensionaţi. - Ar trebui să fii tensionat.
Întâlnirea asta e o idee proastă.
De unde ştii?
Fiindcă ăştia cumpăra marfă căcălău,
şi, spre deosebire de domnişoara ferchezuită,
noi nu ştim cine dracului sunt ei.
- Ce importanţă are? Cumpără. - Are importanţă, pentru că...
Dumnezeule, Alex. Nu gândeşti, bine?
Facem o treabă bună, omule. Nu vreau să stric asta.
Am urmărit-o. Ceva nu e în regulă. Nu ştiu exact ce.
E vina mea, bine? Eu am adus-o în echipă,
dar îţi zic eu, fata aia afurisită ne expune la prea multe riscuri.
O să mergem acolo, vom evalua situaţia, şi dacă putem vinde tot, vindem tot.
Dar dacă nu putem, nu va conta, pentru că le putem vinde separat.
- Nu este... - Alex!
Totul arată bine. Ne-am bucura să facem o afacere.
Fireşte, îţi împărtăşesc părerea.
Arată bine. Şi mi-ar plăcea să facem o afacere.
Dar aş vrea să ştiu care e angajamentul tău real.
Sincer, câte din chestiile astea ai vrea să cumperi astăzi?
Câteva? Jumătate din ele? Câte?
Pentru că principiul nostru în afaceri e încrederea,
pentru că fără încredere, nu poţi face afaceri.
Şi, fireşte, vreau să devin demn de încredere,
aşa că nu vreau să simţi că trebuie să cumperi tot astăzi.
Poţi să iei doar câteva bucăţi şi să te întorci mai târziu pentru mai multe.
De fapt, nu. Partenerul meu se înşeală.
Nu avem ce negocia aici.
Fie cumperi tot ce e în camion,
fie plecăm şi găsim alt cumpărător.
Asta e oferta noastră.
- Acceptă sau pleacă. - Ce dracului faci?
Vând, pentru că, evident, tu nu eşti destul de bărbat s-o faci.
E cea mai mare afacere a noastră de până acum. Nu te las s-o strici.
Ce-ar fi să te retragi şi să laşi adulţii să se ocupe de asta?
N-o să mă retrag.
Pentru că o să strici afacerea asta cu gura ta mare.
Ce te face să crezi că-mi poţi vorbi în felul ăsta?
Îmi protejez interesele. Şi eu, ca şi tine, am plătit pentru chestiile astea.
Unde îi găseşti pe tipii ăştia?
Nici unul din ei nu pare să te cunoască. Deci, unde îi găseşti?
Sye, e unchiul ei, bine? E în regulă.
- Las-o să se ocupe de afacere. - Dumnezeule! Afurisitul ăsta de unchi.
- Ce faci, îi iei partea? - Nu. Hei, hei.
Ea aduce cumpărătorii ăştia dubioşi care, din câte ştim, ar putea fi poliţişti.
- Cumpărătorii nu sunt poliţişti. - De unde dracului ştii?
Dumnezeule, tot timpul eşti atât de sigură pe tine!
Trebuie să te calmezi dracului odată.
Nu faci decât să vorbeşti, tot timpul!
O să vorbesc cât vreau, scumpo,
pentru că fac asta de mai mult timp decât tine.
Bine. Ce-ar fi să facem o afacere?
Nu. Nu va avea loc nici o afacere cu afurisita asta de fată aici!
- E vreo problemă aici? - Nu. Nu e nici o problemă...
Ia mâna de pe mine!
Bine, uite ce e, nu vrem probleme, bine?
Hai să facem afacerea.
Nu facem nici o afacere.
Bine, e în regulă.
Bine. Bine. O să plecăm.
Nu mai fiţi nişte fătălăi.
Facem această afacere chiar acum.
Vei cumpăra tot ce e în camionul acela...
În regulă. Sye, Kira, tăceţi dracului odată, bine?
E în regulă. Nu facem nici o afacere. Voi plecaţi. Noi plecăm.
Putem face o afacere altă dată, bine?
Afacerea a ieşit din calcul definitiv acum.
Dacă vă mai vedem vreodată, dacă lucraţi cu vreun cunoscut de-al nostru,
nu vom mai fi atât de gentili cum am fost astăzi.
Să plecăm.
Aşa sunt ei gentili?
- Bine lucrat, Sye. - Hai sictir!
De ce ţii morţiş să-l provoci?
Sunt contactele mele. Voi îmi stricaţi toate relaţiile.
Ce risipă din timpul meu.
La dracu'!
A fost un adevărat dezastru.
Fie reuşiţi să vă înţelegeţi, fie o luăm cu toţii pe căi separate,
pentru că nu vreau să fiu împuşcat.
Şi sunt sigur că nici voi nu vreţi.
Aşa că, Sye, trebuie să te calmezi.
Adică, dacă ea crede că poate să se ocupe de ceva,
trebuie să-i dai o şansă, omule.
- Îmi pare rău. - Da, cum zici tu.
Sye.
Bine. Îmi pare rău.
Sunt nişte poliţişti la camionul nostru.
Trebuie să plecăm de aici.
A fost cât pe ce.
- De ce au plecat? - Cui îi pasă? A plecat.
M-am gândit la ce s-a întâmplat astăzi
şi cred că e un semn să ne mutăm în altă parte.
Are dreptate.
Cumpărătorii aceia ar putea să vină după noi.
Au legături cu mafia.
Au legături cu mafia?
Ne-ai băgat în cârdăşie cu mafia? Ce dracului e cu tine?
Nu mai contează, pentru că vom pleca din oraş.
Bine. Şi unde vom merge?
Ce ziceţi de Hong Kong?
Aşa a devenit Hong Kong noul nostru cămin.
Făcusem bani frumoşi,
aşa că ne-am hotărât să ne bucurăm un pic de ei.
Mişto apartament.
Da, e frumos.
Merge.
Pe bune?
Ce? E o cameră de hotel, ce dracu'.
Mă duc să caut minibarul.
De asemenea, ne-am luat o maşină nou-nouţă
şi un loc liniştit, unde puteam munci.
Ne păstram aici tot echipamentul şi banii.
După tot ce s-a întâmplat,
speram că lucrurile se vor calma şi vom intra în rândul lumii.
Cel puţin eu speram că ei vor face asta.
Mulţumesc.
Aici, afacerile noastre au luat amploare.
Am cumpărat mai mult şi am vândut mai mult, la preţuri mai mari.
Dar era aceeaşi Mărie: ceasuri, bijuterii, calculatoare, telefoane.
Nu aveam impresia că facem ceva special.
Îmi plac.
- Îl luăm. - Le luăm pe toate.
Grozav. Mulţumesc.
Vreau să apreciezi calitatea produselor pe care ţi le aduc.
Cât costă toate?
Două sute de mii.
Pentru voi.
Parcă nu făceam altceva decât să producem bani.
Nu aveam un ţel. Nu avansam.
Semnaţi aici, vă rog.
Am început chiar să fim neglijenţi.
De fiecare dată când foloseam cardul,
făceam mereu o cumpărătură online de test
ca să ne asigurăm că cardul nu fusese blocat.
Dar aveam sute de carduri şi era greu să le ţinem evidenţa,
aşa că ne-am ales cu o capturare de card.
Îmi pare rău, d-le.
Fugi, fugi!
O capturare are loc când un card e anulat,
iar dacă se foloseşte un card duplicat, terminalul recunoaşte
că e un fals şi avertizează casierul
să reţină cardul şi să sune la poliţie.
Ne asumam acest risc de fiecare dată când nu testam cardul.
Cum am mai zis, făceam bani, mulţi bani,
şi problema la treaba asta e că banii nu schimbă oamenii,
ci le scoate la iveală adevăratul caracter.
Şi am avut ocazia să văd o latură a lui Sye pe care n-o mai văzusem.
Dumnezeule, mai laşi şi tu calculatorul?
Încă avem cumpărători pe Mobli.
Simt că nu ajungem nicăieri.
Suntem aici de luni de zile şi facem fix acelaşi lucru ca în Toronto.
Nu vi se pare că devine plictisitor?
Nu e ca şi cum am trimite cuiva un mesaj sau am face rău sistemului.
Doar facem bani.
Şi ce vrei să faci?
Nu ştiu. Trebuie doar să... Trebuie să ne îmbunătăţim stilul.
Trebuie să facem ceva mare, ceva care o să doară.
Zed se mândreşte cu faptul că e un vizionar.
El ştie că pentru a trimite un mesaj sistemului,
trebuie să vorbeşti în termeni monetari, fiinca banii înseamnă putere.
Dacă găsim o cale să facem bani şi să provocăm haos,
îi vom atrage atenţia în sfârşit.
Bine. Şi cum facem asta?
Dacă am încerca...
Hei, ar trebui să sărbătorim!
Ce să sărbătorim, eşecul?
E ziua mea.
Şi, ce părere ai?
Nu-mi vine să cred că am uitat de ziua lui.
Trebuie să-i luăm ceva.
Nu, Alex. Eu vorbeam despre bancomate.
Asta e fata mea, nu a ta.
Nu vrea să fie cu tine.
Am plătit-o pentru toată noaptea.
Eu i-am dat de trei ori mai mult, aşa că valea!
Nu ţi-o mai poţi permite.
O, la naiba.
Scuzaţi-mă.
Sye!
Calmează-te, amice! Calmează-te!
Taci dracului!
Îmi pare rău, omule.
Hei.
Uite ce e, ştiu că am dat-o în bară.
Bine.
Înţeleg.
Andrew Smith.
Eric Dupere.
Ieşiţi.
Ce s-a întâmplat? Ce se petrece?
Unchiul meu.
Unde e Sye?
Nu ştiu. Plecase când m-am trezit eu.
Ascultă, cred că am găsit ce căutam.
Ce anume?
- Bancomate. - Cum adică, "bancomate"?
Băncile ţin banii fizici în seifuri, casete de valori şi bancomate.
Fraudele tehnologice sunt acoperite de asigurare,
dar dacă atacăm o locaţie fizică, atunci e o chestiune de securitate şi reputaţie,
iar banca ar pierde mult.
E uimitor. De ce ne-am pierdut timpul cu restul prostiilor?
Uitaţi aici.
Vă place?
De unde i-ai luat?
Am făcut ce mă pricep. Am cumpărat şi am vândut nişte lucruri.
Să nu spui că nu mă mai pricep. Încă mă pricep.
Şi aşa îmi cer scuze pentru ieri.
- Bună treabă, omule. - Da, bravo.
De dragul vremurilor trecute, uite ce card am folosit.
- Tu vorbeşti serios, Sye? - Ce?
Ai folosit cardul ăsta? Ţi-ai pierdut minţile?
Care e problema?
În primul rând, de ce nu te-ai deghizat?
Nu-ţi face griji, nu e bai.
- Am purtat ochelarii de soare. - Ochelari de soare. Grozav.
Problema e că am luat bani de pe acest card, Sye!
Nu poţi să ieşi şi să-l foloseşti fără să te deghizezi, ce dracu'!
Nu ştii că putem fi găsiţi?!
Dumnezeule... Doar încercam să ajut.
Cum ai ajutat şi ieri, când ne-ai băgat după gratii?
Ţi-am spus deja că-mi pare rău. Ce mai vrei de la mine?
Nimic. Nu mai vreau nimic de la tine. Ştii de ce?
Pentru că te-ai purtat ca un măgar în ultima vreme.
Ai rasolit totul.
Nu ai încredere în Kira. Eşti beat tot timpul.
Şi acum te-ai dus şi ai folosit exact cardul
pe care ţi-am spus să nu-l mai foloseşti, Sye!
Cred că ar trebui să pleci.
Să te întorci în Toronto. Pentru că e clar că nu-ţi place aici.
Asta e mâna ei? Ea ţi-a spus să zici asta?
Ea n-a zis nimic. Eu îţi zic, Sye. Eu îţi cer să pleci.
Căci cu tine aici, fie vom ajunge după gratii, fie vom muri!
Ar trebui să... Ia-ţi partea de bani şi pleacă.
Bine.
O să împachetez.
Am lăsat buletinele mele în sertar. Baftă în tot.
Ştii, treaba asta era distractivă înainte.
La dracu'.
Ce dracului am făcut?!
Rahat.
Strada Tak Man, nr. 234.
Să încercăm acum bancomatul de pe strada Kierna Waiden, nr. 18.
Strada Ma Hand, nr. 5052. E aglomerat, dar poţi lua mult.
Ăsta e ultimul.
Eu am ieşit.
2,3 milioane de dolari au fost furaţi din bancomate în Honk Kong.
Autorităţile sunt năucite, căci nimeni nu ştie cum s-a întâmplat asta,
dar avem confirmarea că o reţea de criminalitate cibernetică faimoasă
a revendicat responsabilitatea.
Darkweb, mafia online,
controlată de fugarul internaţional Zed,
şi-a lăsat cartea de vizită la locul infracţiunilor.
... comise de Darkweb. Şi nu ne vom opri
până nu-i vom găsi pe cei responsabili...
Pentru că am făcut puţin haos.
Băncile din întreaga lume se tem pentru siguranţa activelor lor.
Ar trebui să împachetăm şi să plecăm de aici mâine.
Întregul oraş ne va căuta.
Da.
E totul în regulă?
Da, sunt bine.
Hei, haide. Uită-te la mine. Ce te frământă?
Vreau să ies.
Asta şi facem. Plecăm.
Nu, adică nu vreau să mai fac asta.
Vreau să dispar.
- Unde să dispari? - Oriunde. Hai să plecăm.
Dacă investim banii ăştia,
nu va mai trebuie să ne mai facem griji pentru nimic, niciodată.
- Ce dracului? Pe bune? - Nu vorbi urât.
Bine. Îmi pare rău, dar asta e o prostie, bine?
Vrei să laşi totul în urmă şi să duci o viaţă plictisitoare?
Ar fi chiar atât de plictisitor dacă am fi doar noi doi?
Da. Ce dracului am face?
Ne-am relaxa, ne-am bucura de viaţă.
Câtă vreme? Eşti...
Tu cu gura ta ai spus
că trebuie să provocăm haos şi să facem nişte bani.
Da, şi acum, că am făcut asta, cred că ar trebui să ne relaxăm puţin.
La dracu' cu asta. De ce vrei să plecăm? Ce s-a schimbat?
Tu. Aveam un alt plan pentru viaţa mea, iar acum...
... e diferit.
Bine. Apreciez asta,
dar nu pot să las baltă asta.
Părinţii mei aproape că au pierdut totul din cauza nenorocitelor de bănci.
O să le pedepsesc pe toate.
Nenorociţii ăia nu merită să stea în scaunele lor
şi să jefuiască oamenii de toţi...
Bună treabă cu bancomatele. Tocmai te-am făcut căpitan.
Doamne. E Zed.
Mulţumesc, d-le.
Vreau să discut ceva cu tine. Ne putem întâlni?
Poţi să-mi spui aici.
Ce am să-ţi spun trebuie spus faţă în faţă.
Nu se poate.
Sunt miliarde de dolari la mijloc.
Vei fi contactat de cineva.
S-a aranjat.
Nu ai idee în ce bagi.
Bine. Nu te înţeleg.
Tu ai zis că trebuie să atragem atenţia lui Zed.
Da, sunt în Hong Kong.
Da, suntem doi.
Da.
Planul Kirei funcţionase.
Zed ne-a observat şi a aranjat o întâlnire
în afara insulei Hong Kong.
Dar omul din spatele măştii Darkweb era foarte diferit
faţă de cum mi-l imaginasem eu.
Coborâţi din maşină. Lăsaţi-vă lucrurile.
El o să vă percheziţioneze.
Aşadar, ce vă aduce la Hong Kong?
Păi, noi...
Aproape am fost prinşi în Toronto.
Ne-am săturat de asta, iar Kira a sugerat să ne mutăm aici.
De ce ai sugera asta?
Pentru că Hong Kong e locul potrivit pentru cei ca noi.
De asemenea, am auzit că e posibil să fii şi tu pe aici.
Voiam să te cunoaştem.
Voiaţi să mă cunoaşteţi?
Ce v-a făcut să credeţi că îmi veţi atrage atenţia?
Avem un plan care ar putea aduce mulţi bani.
Mie nu-mi pasă de bani, dar înţeleg că multora le pasă.
Deci, de ce aveţi nevoie de mine?
Avem nevoie de multe resurse.
Planul n-ar funcţiona fără tine.
Bine.
Atunci spuneţi-mi, de ce aş avea nevoie eu de voi?
Pentru că ştim cum să facem treaba asta.
Am oameni care fac asta pentru mine,
cel mai probabil mai buni decât voi.
D-le, cred că sunteţi un om principial,
aşa că dacă vă aduc o idee şi vă place,
pot spera că mă veţi lăsa să o văd dusă la capăt.
Înainte să-mi spui ce ai de spus,
vreau să înţelegeţi cine sunt.
Eu nu sunt prietenul vostru.
Nu sunt şeful vostru.
Sunt proprietarul vostru.
Dacă lucraţi pentru mine, veţi deveni proprietatea mea,
şi dacă vă faceţi treaba cum trebuie,
puteţi avea tot ce vă doriţi.
Dar dacă faceţi greşeli,
veţi muri.
Aşa şi familiile voastre, aşa şi prietenii voştri.
Aşadar, dacă vreţi să ţineţi voi securea,
asiguraţi-vă că tăiaţi capul în mod curat.
Pentru că cu mine
nu va fi nici o greşeală.
De ce n-ai zis nimic înăuntru?
Nu există limite la ce ne poate face.
Ce naiba?
Am un apel pierdut de la Sye.
Hei, Alex, eu sunt.
Îmi pare foarte rău pentru...
Pentru cum au decurs lucrurile şi...
M-am gândit mult şi vreau o şansă
să mă revanşez faţă de tine şi Kira,
să ne întoarcem la cum stăteau lucrurile înainte.
M-am întors la hotel şi sunt aici acum
şi o să aştept până vă întoarceţi, aşa că...
Poate că tu eşti.
Ce... Staţi aşa. Staţi aşa.
E la hotel.
- Pe bune? - Da.
Pare că se simte mai bine. Poate ar trebui să vorbim cu el.
Poate ar trebui.
Sye?
Sye.
Sye!
La dracu'!
O să sun la poliţie.
Alex, nu poţi suna poliţia.
- O să chem o ambulanţă. Ei pot face ceva. - Alex...
- Nu, nu pot, Alex. - Vor veni şi îl vor ajuta!
- Nu-l putem lăsa, Kira! - Nu are cine să-l ajute!
- Nu poate fi ajutat acum, Alex. - Du-te dracului!
- Dă-mi telefonul! - O să chem ambulanţa!
- Du-te dracului! - Dă-mi telefonul.
Opreşte-te!
Opreşte-te, ieşi din... Trebuie să plecăm de aici!
Opreşte-te! Te rog!
Columbianul care şi-a lăsat cardul la clubul de striptease din Toronto
ne-a urmărit.
A ratat prima tranzacţie, dar a fost pregătit pentru a doua.
Dacă Sye nu s-ar fi întors,
Kira şi cu mine am fi fost morţi.
Vă aşteaptă o echipă.
- Ei vor face orice le cereţi. - Aproape am ajuns.
Am auzit ce s-a întâmplat cu prietenul vostru,
şi înţeleg că trebuie să fie foarte greu pentru voi,
dar vreau să vă spuneţi:
"Tot voi termina treaba asta afurisită".
Tot voi termina treaba asta afurisită.
Ascultă, după ce se termină,
ar trebui să găsim un loc unde să ne ascundem.
Da, sunt de acord. Ar trebui să ne întoarcem în Toronto.
Nu. Trebuie să mergem undeva cât mai departe cu putinţă.
M-am gândit la un loc unde să ne întâlnim.
De când băncile au început să sufere aceste atacuri cibernetice,
piaţă a fost instabilă.
Din fericire, preşedintele sistemului federal de rezervă monetară
a început să pompeze mai mulţi bani în economie,
iar situaţia a început să se stabilizeze.
Locuinţe mai bune, mai puţine taxe,
mai mulţi bani pentru tine, mai mulţi bani pentru mine,
mai mulţi bani pentru noi toţi.
- Unde ai fost? - Mi-am folosit telefonul.
Mai sunt 15 minute.
- Sunteţi sigur, d-le? - Da, sunt sigur, d-le Dimayo.
D-le, aceste acţiuni la bursă poate că nu costă prea mult acum,
dar vor expira în jumătate de oră şi vor fi fără valoare.
Vedeţi dvs, deschizând aceste poziţii,
pariaţi că piaţa se va prăbuşi.
Vreau să înţelegeţi că treaba mea...
Treaba ta e să faci exact ce îţi spun eu,
şi dacă îţi spun să deschizi, vei deschide.
Bine. Da, d-le. Vor fi pe ecranul dvs odată ce onorăm comenzile.
- Nu pot să fac asta. - Nu, nu, nu.
Hei, hei, hei.
Ce fac copiii ăştia? Întoarceţi-vă la locurile voastre.
- Cred că ar trebui să ne retragem. - Despre ce vorbeşti?
Lucrurile nu sunt în regulă aici. O să decurgă urât.
Hei!
Nu o să meargă bine.
Aproape au ajuns.
Am nevoie de tine aici, bine?
Nu, Alex, nu ai nevoie de mine aici. Poţi să faci asta de unul singur.
Bine, bine. Te vreau aici.
- Trag maşina lângă clădire. - Da, te aud!
Bine. Uite ce e, nu vreau să fac asta fără tine.
După asta, plecăm. Facem orice vrei tu.
- Dar acum, aş vrea să fii aici. - Nu e aşa simplu.
Kira, te rog, haide.
Chiar avem nevoie de voi aici.
Începem.
D-le, puteţi comenta cu privire la situaţia de pe piaţă?
- Să ne aşteptăm la corecţii pe piaţă? - Nu comentez.
D-le, dvs aţi adus piaţa înapoi pe picioare...
Este!
Sunt pregătiţi?
- Da, dle. - Începe.
Mai mult ca sigur, pieţele se vor prăbuşi după împuşcătura mortală.
Preşedintele fondului federal de rezervă monetară a fost împuşcat
Primim ştiri de ultimă oră.
Avem nişte ştiri de ultimă oră live.
Avem o filmare pentru voi.
Preşedintele fondului federal de rezervă a fost implicat într-un incident.
E o situaţie tragică. Şi, desigur, asta afectează statul
şi întreaga ţară, cât aşteptăm cu răsuflarea tăiată.
Nu s-a confirmat dacă a fost ucis.
A fost dus de urgenţă la spital.
Preşedintele rezervei federale a fost împuşcat
în afara clădirii rezervei federale.
Nu avem idee cine...
Alo?
Ce?!
Când?
Am fost informaţi că preşedintele rezervei federale a fost împuşcat.
Nu s-a confirmat dacă a murit sau nu.
Chiar se întâmplă asta?
Dumnezeule mare.
Fireşte, da. Vinde tot.
Da, totul! Fă-o!
Ai dracului yankei.
Scrie aici că preşedintele rezervei federale a fost ucis...
Nu se poate.
- Fă-mi legătura la telefon... - Pe cine să sun?
Sună la New York!
D-le, din câte se pare, probabil va avea loc o anchetă.
Trage poziţiile.
Trimite restul banilor către aceste conturi.
20% lui Alex, iar restul îi poţi împărţi în mod egal.
D-le, poate ar trebui să aşteptăm până luni, ca SEC-ul să...
Fă-o şi gata. Nu uita, Oz, banii nu schimbă pe nimeni,
ci doar le scoate la iveală adevăratul caracter.
Să vedem ce face prietenul nostru cu banii lui.
- Trebuie să plecăm de aici. - Da. Numai puţin.
Asta e pentru Sye, ticălosule.
Ce e? Aşteaptă. D-le!
La ştiri se zice că aţi fost ucis.
Alo?
Despre ce naibii vorbeşti?
Cum să fiu mort dacă vorbesc cu tine?
Şi ăsta e clopoţelul de închidere.
După tragicul incident de astăzi, piaţa a cunoscut un picaj,
şi, din câte se pare, SEC-ul a ordonat oprirea
tuturor conturilor de tranzacţionare până la o nouă notificare.
Nu e limpede ce înseamnă asta pentru economie,
dar ne putem aştepta ca efectele secundare să dureze o vreme.
- Hei, Alex. Timpul a expirat. - Ce se petrece?
Nu. Alex! Ticăloşilor! Alex!
Unde e Kira? Ce aţi făcut cu ea?
Hei, du-te dracului! Du-te dracului!
Unde e Kira?
O să stăm aici şi atât? Asta o să facem?
Da.
- Să mergem. - Cine era?
Mama ta? O inviţi la petrecere?
Linişte.
Hei, ce faci? Ce dracului?!
La aeroportul JFK, cât de repede se poate.
Am nevoie să folosesc telefonul tău, te rog.
Numărul la care ai sunat nu este alocat.
Telefoanele lui Kira şi Zed erau deconectate.
Cum era posibil aşa ceva? Cine ne-a întins o cursă?
Cine erau tipii care mă răpiseră? Oamenii lui Zed?
Nu ştiam. Şi nu ştiam ce să fac.
Trebuia să mă duc să întâlnesc cu Kira în singurul loc
unde ea a zis că nimeni nu ne va găsi.
Aici m-am simţit tăiat de restul lumii.
Eram singur
şi totul era împotriva mea.
Kira şi cu mine convenisem că dacă ceva se întâmplă,
ne vom întâlni la prânz la Templul Zorilor, la două zile după operaţiune.
Aşa că a trebuit să aştept.
Şi în acel moment mi-am amintit de părinţii mei.
Uitasem complet de ei.
Nu suntem disponibili la telefon. Vă rog, lasă un mesaj.
Bună, mamă. Tată.
Sunt eu, Alex.
Îmi pare rău că nu am sunat.
Îmi pare rău că am dispărut.
O să vin acasă în câteva zile. Promit.
Da, mi-e dor de voi.
Bine, pa.
Alex. Alex!
- Telefon celular. Hei. - Da?
- Telefon? - Da.
- Da, BlackBerry. - Nu, mai ieftin.
- Ceva ieftin. - Ieftin?
- Da, da. - E ieftin. 1,000 de bahţi.
- Jumătate. 500 bahţi. - Nu.
- Nu? - 600 bahţi.
- Bine. 600. - Da.
- Da. Mulţumesc. - Mulţumesc.
- Baftă.
Mulţumesc.
Vreau o cameră pentru o singură persoană.
Daţi-mi paşaportul dvs.
Da, da. Aveţi internet?
- Internetul nu funcţionează. - Nu? Bine.
- Cheia dvs. - Mulţumesc.
Am aşteptat-o îndelung,
dar n-a apărut.
Acum chiar că mă simţeam iar singur.
Fără prieteni, fără familie, fără nimeni.
Scuzaţi-mă, cât e ceasul?
- Poftim? - Cât e ceasul?
E 12:15.
Mulţumesc.
Scuzaţi-mă. Cât e ceasul?
14:50.
Bine. Mulţumesc.
Eram pierdut.
Nu ştiam ce fac, nu ştiam unde să mă duc,
dar aveam o senzaţie ciudată în stomac.
Ceva nu era în regulă.
Bună. Vreau să folosesc internetul.
Bine. Banii înainte.
Da. Da. Acceptaţi carduri, da?
Du-te acolo, la numărul cinci. Pe stânga.
ACEST DOMENIU A FOST CONFISCAT DE DEPARTAMENTUL DE JUSTIŢIE AL AMERICII
La câteva zile după atacul înscenat la adresa preşedintelui rezervei federale,
pieţele bursiere sunt din nou funcţionale.
Autorităţile i-au reţinut pe cei responsabili de atac.
Faimosul hacker Zed a fost luat în custodie
şi va fi învinuit de peste 50 de capete de acuzaţie de fraudă financiară,
precum şi de divulgare de informaţii secrete, evaziune fiscală şi terorism.
Autorităţile au făcut lumină şi în privinţa partenerului lui Zed, Kira Whittal.
Ea a fost în echipa lui Zed de la bun început.
A fost împuşcată mortal în timp ce încerca să fugă de agenţii federali.
Poliţia a fost nevoită să folosească forţa letală când Whittal a deschis focul.
Cum era posibil aşa ceva?
Şi, în cele din urmă, un al treilea conspirator a fost arestat azi-dimineaţă.
Un om de afaceri columbian cunoscut ca Alfonso Regalo
a fost arestat după ce s-a aflat că banii lui au finanţat operaţiunea.
Nu putea fi moartă. Trebuie să-mi fi lăsat un indiciu pe pagina ei.
Mobli. Bine.
Scuzaţi-mă.
Nu sunt conectat. Mă poţi reconecta, te rog?
- Poţi să conectezi... - Hei, tu.
Paşaportul tău. Tu.
Da, da, da.
Am nevoie de încă 5 minute. Poţi să-l reconectezi?
E foarte important. Du-te şi apasă pe buton.
5 minute. Cum se zice 5 minute în thailandeză? Te rog.
- Te rog, vino cu noi. - Trebuie să vorbesc cu...
Nu vreau decât să vorbesc cu cineva.
Te rog, nu. Nu înţelegeţi.
Cineva... Am nevoie de 5 minute.
5 minute.
Trebuie să vorbesc cu cineva!
Nu am nevoie decât de 5 minute afurisite!
Puteţi să mă lăsaţi 5 minute?!
Nu, nu, nu. Ascultă.
Dacă m-aţi asculta...
Vă rog. Înţelegi engleza?
Vă puteţi opri o clipă, vă rog?
Am nevoie doar de 5 minute. Te poţi întoarce, te rog?
Am nevoie doar de 5 minute pe internet.
În adâncul meu speram că Kira era încă în viaţă şi că mă va găsi.
Pe măsură ce zilele au trecut, mi-am pierdut speranţa.
E ceva timp de când vă rog şi chiar
nu m-ar deranja dacă aş putea avea doar 5 minute.
5 minute nu e mult timp!
5 minute pe internet! Cât de greu poate fi?!
De câte ori trebuie să vă rog?!
Vă aud! Vă aud paşii!
Puteţi măcar să spuneţi ceva?!
Spuneţi "nu"! Spuneţi-mi că nu, dar nu staţi şi tăceţi!
Hei!
- Şi apoi... - Ajută-mă.
M-am resemnat.
Am acceptat faptul că eram singur.
Părinţii mei, Sye, Darkweb, Kira, Zed,
totul era atât de departe şi atât de demult.
Pe vremea aia, voiam să fac lumea un loc mai bun,
dar acum lumea mea era moartă.
Aşa că am decis să renunţ la viaţă.
Dar viaţa nu era pregătită să renunţe la mine.
Am decis să nu mai trăiesc în trecut şi să trăiesc, pur şi simplu.
Chiar dacă trăiam ca un animal închis în cuşcă, eram încă în viaţă.
Mi-am dat seama că la cei 21 de ani ai mei,
am făcut mult rău multor oameni,
că eram responsabil pentru moartea celor dragi.
Totul s-a schimbat,
tot haosul, conspiraţiile, convingerile mele.
Totul era diferit.
Dar cred că mereu e un lucru care nu se schimbă niciodată.
Mă omora gândul să ştiu dacă ea stătea şi mă aştepta,
şi eu n-aş fi apărut niciodată.
Mi-era dor de părinţii mei. Voiam tare mult să-i văd.
Voiam să-i îmbrăţişez de parcă nu mai făcusem asta niciodată.
Voiam să mă aşez şi să vorbesc cu ei despre nimic.
Voiam să fiu lângă ei, pentru că ei mă cunosc.
O terminasem cu pretinsul că sunt altcineva.
Voiam să fie eu însumi din nou.
Şi apoi, după doi ani, am fost eliberat. Primisem o graţiere regală.
Cu greu îmi venea să cred, căci fusesem eliberat sub numele meu fals,
dar important era că...
Furlong, poţi pleca.
Eram liber
şi eram pregătit în sfârşit să merg acasă.
- Bună. - Bună.
Cum de eşti aici?
Evident, eşti foarte bună la ce faci,
aşa că, dacă vrei să ieşi de aici mai repede şi să ai un dosar curat,
avem o treabă pentru tine.
Ce naibii s-a întâmplat înăuntru? De ce ţi-au dat drumul? Ce le-ai spus?
Le-am spus că nu voi mai repeta isprava. Mi-au dat drumul.
A fost puţin cam uşor.
Avem un tip despre care credem că ne poate duce mai aproape de el.
- E tânăr. - Şi tu eşti.
O să-l facem să devină interesat de tine.
Ce ştii despre bursa din New York?
O să-l ajuţi să facă bani, iar noi vom organiza totul.
Şi dacă cineva intră la bănuieli,
te referi la mine ca fiind unchiul tău.
- Unde îi găseşti pe tipii ăştia? - Unchiul meu m-a ajutat.
Apoi, va trebui să-l duci în Hong Kong.
Hong Kong e locul potrivit pentru oameni ca noi.
- Dacă nu muşcă momeala? - Îl vom speria ca să plece.
M-am gândit la ce s-a întâmplat azi
şi cred că e un semn să ne mutăm în altă parte.
Odată ajunşi acolo, va trebui să-l presezi cu operaţiunea cu bancomatele
ca să vă observe Zed.
Mă refeream la bancomate.
Şi vom fi mereu prin preajmă dacă ceva merge prost.
Ce s-a întâmplat? Ce se petrece?
Unchiul meu.
Cum adică nu crezi că o poate face?
Te-ai îndrăgostit de el?
Aveam un alt plan pentru viaţa mea,
iar acum e diferit.
Doamne, e Zed.
Tot ce ne trebuie e un document care arată ca el a finanţat operaţiunea
şi că ştia despre prăbuşirea pieţei.
O să-l prindem cu divulgare de informaţii secrete şi fraudă.
Am nevoie de ieşire curată pentru mine şi Alex.
Nu voi face asta dacă o să fie arestat.
M-ai înţeles?
Sigur, dar...
Nu vei putea să-l mai vezi niciodată.
Bine.
- Unde ai fost? - Mi-am folosit telefonul.
Nu minţeam când am spus
că trebuie să plecăm undeva cât mai departe cu putinţă.
Urma să mă întâlnesc cu tine acolo şi să-ţi spun totul,
dar n-am ştiut că ei au alte planuri cu mine.
Partenerul lui Zed, Kira Whittal,
a fost împuşcată mortal în timp ce încerca să fugă de agenţii federali.
Nu. Alex! Ticăloşilor!
Alex!
Imediat cum am ieşit, am început să te caut.
Ştiam ce paşaport ai la tine, aşa că nu a fost greu să te găsesc,
dar mi-a luat ceva timp să te scot din închisoare.
Îmi doresc să fi putut să-ţi fi trimis un bilet.
Îmi doresc să fi putut să-ţi spun că vin,
dar nu puteam să risc, în caz că ei mă urmăreau,
aşa că a trebuit să aştept până azi.
De ce nu mi-ai spus?
Am încercat.
Ba nu. M-ai minţit.
Ştii, de fapt nu te-am minţit niciodată, doar că nu ţi-am spus tot adevărul.
Şi ce cauţi aici?
Pot să te duc acasă?
S-ar putea să am probleme la graniţă.
Nu şi dacă foloseşti paşaportul tău real.
Eşti în stare să conduci?
În sfârşit, am primit şansa să o iau de la capăt,
să duc o viaţă onestă şi să-mi câştig traiul cinstit.
Şi Kira, ei bine...
Eram fericit că era în viaţă.
Trak
kk
Vă rugăm să evaluaţi această subtitrare la adresa www.osdb.link/3am8w Ajuta alţi utilizatori să aleagă cele mai bune subtitrari