L-am omorât pe Sirius Black!
S-a întors.
HARRY POTTER ŞI PRINŢUL SEMIPUR
Poliţia continuă anchetarea cauzei dezastrului de la Podul Mileniului.
ALESUL?
Tot traficul pe apă a fost oprit cât poliţia caută supravieţuitori,
zona înconjurătoare rămânând închisă.
Primarul a sfătuit londonezii să-şi păstreze calmul...
"Căzuţi în dizgraţie, soţia şi fiul lui Reacredinţă părăsesc procesul"
NOUL LOCATAR LA AZKABAN
"Harry Potter"...
Cine e Harry Potter?
Nimeni.
Un idiot, de fapt.
Ciudat, ziarul ăla al tău.
Acum câteva seri, puteam să jur că am văzut o poză mişcându-se.
- Zău? - Am crezut că o iau razna.
- Mă întrebam... - La 23:00. Atunci scap.
Îmi poţi povesti de idiotul ăla de Harry Potter.
MAGIE DIVINĂ, ÎN SEARA ASTA
- Ai fost nesăbuit vara asta, Harry. - Îmi place să merg cu trenul.
Nu mă mai gândesc la probleme.
Destul de neplăcută la vedere, nu? Povestea e captivantă, pot să spun.
Nu e însă momentul s-o spun.
la-mă de braţ.
Fă ce-ţi spun.
- Doar ce-am făcut o apariţie, nu? - Într-adevăr.
Şi cu succes, aş adăuga. Majoritatea vomită prima dată.
Nu-mi imaginez de ce.
Bun venit în încântătorul sat Budleigh Babberton.
Harry, presupun că te întrebi de ce te-am adus aici.
Greşesc?
De fapt, domnule, după atâţia ani, nu mă mai întreb.
Scoate bagheta, Harry.
Horace!
ALESUL?
Pe barba lui Merlin!
Nu e nevoie să mă desfigurezi, Albus!
Trebuie să recunosc că eşti un fotoliu foarte convingător, Horace.
Tapiţeria e totul. Umplutura e naturală. Ce m-a dat de gol?
Sângele de dragon.
O- ho.
Da, prezentările.
Harry, îţi prezint un vechi prieten şi coleg de-al meu,
Horace Slughorn.
Horace...
Ei bine, tu ştii cine e el.
Harry Potter.
Deci, ce e cu teatrul ăsta, Horace? Doar nu aşteptai pe altcineva, nu?
Pe altcineva? Nu ştiu ce vrei să spui.
Bine. Devoratorii Morţii încearcă să mă recruteze de un an.
Ştii cum e asta?
Nu-i poţi refuza de multe ori, aşa că nu stau nicăieri mai mult de 7 zile.
Încuiaţii din casa asta sunt în Insulele Canare.
Cred că ar trebui să punem totul la loc, nu? Ai grijă.
A fost distractiv.
- Te superi dacă mă duc la baie? - Nu, sigur.
Să nu-ţi închipui că nu ştiu de ce eşti aici, Albus. Răspunsul e tot nu.
Un "nu" categoric şi neechivoc.
Semeni mult cu tatăI tău.
- În afară de ochi, fireşte. Ai... - Ochii mamei, da.
Lily. Încântătoarea Lily. Era foarte deşteaptă, mama ta.
E şi mai impresionant, dacă te gândeşti că era o Încuiată.
Una dintre cele mai bune prietene ale mele e Încuiată. Cea mai bună din an.
Să nu crezi că am prejudecăţi. Nu, nu.
Mama ta era una din preferatele mele.
Uite-o acolo, chiar în faţă.
Toţi, ai mei. Fiecare dintre ei.
Foşti elevi, vreau să spun.
ÎI recunoşti pe Barnabas Cuffe, editor la Profetul.
Îmi ia mereu bufniţa, dacă vreau să îmi spun părerea despre ştirile zilei.
Gwenog Jones, căpitanul echipei Harpiile din Holyhead.
Bilete gratis oricând vreau.
Fireşte, n-am mai fost la un meci de ceva vreme.
Da.
Regulus Black.
Ştii de fratele lui mai mare, Sirius. A murit acum câteva săptămâni.
Am predat întregii familii Black, în afară de Sirius. Păcat.
Era un băiat talentat. L-am avut pe Regulus, fireşte.
Dar mi-ar fi plăcut să-i am pe toţi.
Horace!
Te superi dacă iau asta?
- Îmi plac modelele de împletit. - Da, sigur. Dar doar nu pleci, nu?
Cred că recunosc o cauză pierdută. Regretabil.
L- aş fi considerat un triumf personal, dacă te-ai fi întors la Hogwarts.
Ei bine... Eşti ca prietenul meu, domnul Potter. Soi unic.
La revedere, Horace.
Pa.
Bine! O fac.
Dar vreau fostul biroul al profesoarei Merrythought, nu ăla mic de dinainte.
Şi vreau o mărire! Trăim vremuri nebune! Nebune!
Într-adevăr.
Ce-a fost asta, domnule?
Eşti talentat, faimos şi puternic. Tot ce preţuieşte Horace.
Profesorul Slughorn va încerca să te colecţioneze, Harry.
Ai fi bijuteria coroanei.
De-asta se întoarce la Hogwarts. Şi e crucial să o facă.
Mă tem că ţi-am răpit o noapte minunată, Harry.
Era, cu adevărat, foarte drăguţă. Fata.
Nu-i nimic, domnule. O să mă duc mâine să-mi cer scuze.
Nu te întorci în Little Whinging în seara asta, Harry.
Dar Hedwig, domnule? Şi cufărul meu?
Te aşteaptă amândouă.
Hedwig.
Mamă?
Ginny, ce este?
Mă întrebam doar când o să ajungă Harry.
- Ce? Harry? Care Harry? - Harry Potter, fireşte.
Cred că aş şti, dacă Harry Potter ar fi în casa mea, nu?
Cufărul lui e în bucătărie. Şi bufniţa lui.
Nu, draga mea, tare mă îndoiesc.
Harry? A spus cineva "Harry"?
Eu, curiosule. E sus, cu tine?
Sigur că nu. Aş şti dacă prietenul meu cel mai bun ar fi în camera mea, nu?
- Am auzit o bufniţă? - Nu I-ai văzut, nu?
- Se pare că bântuie prin casă. - Chiar?
Da.
Harry!
Ce surpriză minunată!
De ce nu ne-ai anunţat că vii?
- N-am ştiut. Dumbledore. - Of, omul ăsta!
Pe de altă parte, ce ne-am face fără el?
Ai puţină pastă de dinţi.
- Tu când ai ajuns aici? - Acum câteva zile.
Deşi o vreme, n-am fost sigură dacă vin.
Mama şi-a cam ieşit din minţi săptămâna trecută.
Zice că eu şi Giny n-avem ce căuta la Hogwarts. Că e prea periculos.
- Haide. - Nu e singura.
Până şi ai mei, care sunt Încuiaţi, ştiu că se întâmplă ceva rău.
În fine, a intervenit tata, i-a spus că e ţăcănită şi...
A durat câteva zile, dar şi-a revenit.
Dar e Hogwarts. Dumbledore. Ce poate fi mai sigur?
Umblă vorba în ultima vreme
că Dumbledore a cam îmbătrânit.
Prostii! Are doar...
Cât are?
O sută cincizeci? Mai mult sau mai puţin.
Cissy! Nu poţi face asta! Nu e de încredere!
Lordul Întunecat are încredere în el.
Lordul Întunecat se înşeală.
Pleacă de-aici, Şobo.
Ştiu că n-ar trebui să fiu aici.
Însuşi Lordul Întunecat mi-a interzis să vorbesc despre asta.
Dacă Lordul Întunecat a interzis-o, n-ar trebui să vorbeşti.
Las-o jos, Bella. Nu pui mâna pe ce nu-ţi aparţine.
Întâmplător, îţi cunosc situaţia, Narcissa.
Tu?
Lordul Întunecat ţi-a spus ţie?
Sora ta se îndoieşte de mine.
E de înţeles. Mi-am jucat bine rolul de-a lungul anilor.
Atât de bine, încât am înşelat unul dintre cei mai mari vrăjitori.
Dumbledore e un mare vrăjitor. Numai un prost s-ar îndoi.
Nu mă îndoiesc de tine, Severus.
Ar trebui să fii onorată, Cissy. La fel şi Draco.
E doar un băiat.
Nu-I pot face pe Lordul Întunecat să se răzgândească.
Dar s-ar putea să-I pot ajuta pe Draco.
Severus...
Jură.
Fă Legământul Suprem.
Sunt doar vorbe goale. O să se străduiască.
Dar atunci când va conta cel mai mult,
se va furişa înapoi în gaura lui.
Laşule.
Scoate-ţi bagheta.
Tu,
Severus Plesneală,
juri să-I aperi pe Draco Reacredinţă
când va încerca să împlinească dorinţele Lordului Întunecat?
Da.
Şi vei face tot ce-ţi stă în putinţă
să-I aperi de rău?
Da.
Şi, dacă Draco va da greş,
vei duce tu la bun sfârşit
ordinele date lui Draco de Lordul Întunecat?
Da.
Veniţi! Veniţi!
- Avem Reverii Fermecate! - Nuga Sânge-din-Nas!
- Şi exact la timp pentru şcoală... - Pastile de Vomitat!
În căldare, frumosule.
Vreau ordine!
Urăsc copii. Vreau ordine!
- Pudră Peruviană Beznă Imediată. - O mină de aur.
Numai bună dacă vrei s-o ştergi repede.
Bună, doamnelor.
Poţiuni de Dragoste? Da, chiar funcţionează.
Deşi, din câte am auzit, soro, te descurci numai bine şi singură.
- Adică? - Nu ieşi cu Dean Thomas?
Nu te priveşte.
- Cât vreţi pe asta? - Cinci galeoni.
- Cât, pentru mine? - Cinci galeoni.
- Sunt fratele vostru. - Zece galeoni.
Hai să mergem.
Bună, Ron.
Bună.
Cum reuşesc Fred şi George? Jumătate de alee a închis.
Fred crede că lumea are nevoie de puţin amuzament în ziua de azi.
Bănuiesc că are dreptate.
Nu.
Toată lumea şi-a luat baghetele de la Ollivander.
Harry...
Mi se pare mie sau Draco şi mămica par să nu vrea să fie urmăriţi?
Zeflemistul?
E încântător. Cântă de Ziua Cadourilor.
- Zeflemistul? - Da, te rog.
- Ce e o Steluţă-Verde? - Sunt creaturi invizibile.
Ţi se strecoară în urechi şi-ţi înceţoşează mintea.
Zeflemistul?
Deci, ce făcea Draco cu dulapul ăla ciudat?
- Şi cine erau toţi oamenii ăia? - Nu vedeţi?
- A fost un ritual, o iniţiere. - Încetează, Harry. Ştiu unde baţi.
S- a întâmplat. E unul din ei.
Unul din cine?
Harry are impresia că Reacredinţă e acum un Devorator al Morţii.
Nu eşti zdravăn.
Ce-ar vrea Ştii-Tu-Cine de la un blestemat ca Reacredinţă?
Atunci ce caută la Borgin şi Burke? Se uită după mobilă?
E un magazin sinistru. El e un tip sinistru.
TatăI lui e Devorator al Morţii. Se leagă.
De altfel, Hermione a văzut cu ochii ei.
Ţi-am spus, nu ştiu ce am văzut.
Am nevoie de puţin aer.
Nu vă faceţi griji. O rezolvăm când ajungem la Hogwarts.
Ce-a fost asta? Blaise?
Nu ştiu.
Relaxaţi-vă, băieţi. E probabil doar un boboc pus pe şotii.
Hai, Draco. Stai jos. O să ajungem curând la Hogwarts.
Hogwarts... Ce şcoală jalnică.
Cred că m-aş arunca din Turnul de Astronomie,
dacă aş şti că ar trebui să continui încă 2 ani.
Ce vrea să însemne asta?
Să zicem că n-o să-mi pierd timpul la ora de Farmece la anul.
Te amuză, Blaise?
Vedem noi cine o să râdă la urmă.
Voi duceţi-vă. Eu vreau să verific ceva.
Unde e Harry?
E, probabil, deja pe peron. Vino.
Nu te-a învăţat mămica ta că nu e frumos să tragi cu urechea, Potter?
Petrificus Totalus!
Da...
A murit înainte să-ţi poţi şterge balele de pe bărbie.
Asta a fost pentru tata. Drum bun înapoi la Londra.
Finite!
- Bună, Harry! - Luna!
- De unde ai ştiut unde sunt? - Steluţe-Verzi. Ai capul plin de ele.
Îmi pare rău că ai pierdut trăsurile din cauza mea, Luna.
Nu-i nimic. A fost ca şi cum am fost cu un prieten.
- Dar sunt prietenul tău, Luna. - Asta e frumos.
Era şi timpul. V-am căutat peste tot.
Bun. Numele?
Domnule profesor Flitwick, mă ştiţi de 5 ani.
- Fără excepţii, Potter. - Cine sunt oamenii ăia?
Aurori. Pentru securitate.
- Ce e cu cârja asta? - Nu e cârjă, cretinule. E baston.
Şi ce treabă ai cu un baston?
Ar putea fi luat drept armă de atac.
E în regulă, domnule Filch. Pot garanta eu pentru domnul Reacredinţă.
Frumoasă mutră, Potter.
Ai vrea să ţi-I aranjez eu?
Mie mi se pare că arăţi mai dezinvolt aşa, dar cum vrei.
Ai mai îndreptat vreun nas până acum?
Nu, doar câteva degete de la picioare. Dar cât de diferite sunt, zău?
Bine, da. Încearcă.
Episkey!
Cum arăt?
- Excepţional de comun. - Perfect.
Nu-ţi face griji, trebuie să apară.
Vrei să nu mai mănânci?! Cel mai bun prieten al tău a dispărut!
Întoarce-te, descreierato!
lar e plin de sânge. De ce e mereu plin de sânge?
Pare să fie al lui de data asta.
Unde ai fost?
- Ce-ai păţit la faţă? - Mai târziu.
Ce-am pierdut?
Jobenul Magic ne-a sfătuit să fim curajoşi în aceste vremuri grele.
Lui îi e uşor să spună. E un joben, nu?
- O seară bună tuturor. - Mersi.
Vi-I prezint pe cel mai nou membru al personalului,
Horace Slughorn.
Profesorul Slughorn, mă bucur că pot spune,
a fost de acord să-şi reia fostul post de Maestru de Poţiuni.
Între timp, postul pentru Apărare Împotriva Magiei Negre
va fi luat de profesorul Plesneală.
Acum, după cum ştiţi,
fiecare dintre voi aţi fost percheziţionaţi la sosire
şi aveţi dreptul să ştiţi de ce.
A existat cândva un tânăr, care, precum voi,
a stat în sala asta,
a umblat pe coridoarele astea, a dormit sub acoperişul ăsta.
Părea un elev ca oricare altul.
Numele?
Tom Cruplud.
Astăzi, fireşte,
e cunoscut în toată lumea sub alt nume.
De aceea, privindu-vă pe toţi în seara asta,
îmi amintesc de un lucru important.
În fiecare zi, în fiecare oră,
chiar în minutul ăsta, poate,
forţe întunecate încearcă să pătrundă între pereţii acestui castel.
Până la urmă, cea mai mare armă a lor... sunteţi voi.
E ceva la care să vă gândiţi.
Şi acum, la culcare. Repejor!
Foarte vesel.
Istoria Magiei e sus, drelor, nu jos.
Domnule Davies! Domnule Davies! Aia e baia fetelor.
Potter.
Nu poate fi de bine.
Ne simţim bine, nu?
Am avut o oră liberă azi dimineaţă, doamnă profesoară.
Am observat.
M- aş fi gândit că ai vrea să ţi-o umpli la Poţiuni.
Sau nu mai e ambiţia ta să devii un Auror?
A fost, dar mi s-a spus că trebuie să iau "Excepţional" la N.O.V.
Într-adevăr, când profesorul Plesneală preda Poţiuni.
Profesorul Slughorn, însă, primeşte bucuros elevi N.E.W.T.
cu "Peste aşteptări".
Perfect.
- Mă duc acolo imediat. - Bine, bine.
Potter, ia-I pe Weasley cu tine. Pare mult prea fericit acolo.
Dar nu vreau să fac Poţiuni.
Vin probele la Vâjthaţ. Trebuie să mă antrenez.
Atenţia pentru detaliu la preparare e premiza tuturor planurilor.
Harry, băiatul meu, începusem să mă îngrijorez! Văd că am adus pe cineva.
Ron Weasley, domnule.
Dar sunt groaznic la Poţiuni. Un pericol, de fapt.
- Aşa că probabil am să... - Aiurea! Te punem noi la punct.
Orice prieten de-al lui Harry e şi prietenul meu. Scoate-ţi manualele.
Îmi pare rău, domnule, nu-I am. Şi nici Ron.
Nicio grijă. Luaţi ce vreţi din dulap.
Acum, cum spuneam, am pregătit nişte fierturi azi dimineaţă.
Aveţi idee ce-ar putea fi?
- Da, domnişoară...? - Granger, domnule.
Aia de acolo e Veritaserum. E un ser pentru spunerea adevărului.
lar aceea e PoliPoţiunea.
E foarte dificil de făcut.
lar asta e Amortentia.
Cea mai puternică poţiune de dragoste din lume.
Cică miroase diferit pentru fiecare persoană în funcţie de ce-o atrage.
De pildă, mie îmi miroase...
A iarbă proaspăt tăiată şi a pergament nou şi...
A pastă de dinţi de mentă.
Amortentia nu dă naştere la dragoste adevărată. Asta ar fi imposibil.
Dar cauzează o amorezare puternică sau o obsesie.
Şi de-asta, e probabil cea mai periculoasă poţiune din camera asta.
Domnule, nu ne-aţi spus ce e în aia.
Da...
Ce vedeţi în faţa voastră, doamnelor şi domnilor,
e o poţiune neobişnuită ştiută ca Felix Felicis.
- Dar i se spune mai frecvent... - Noroc lichid.
Da, domnişoară Granger. Noroc lichid.
E nespus de dificil de preparat, dezastruoasă, dacă o greşeşti.
O gură şi o să vedeţi că toate încercările voastre vor avea succes.
Cel puţin, până se duce efectul.
Aşa că asta vă ofer tuturor astăzi.
O sticluţă de noroc lichid elevului care, în ora care a rămas,
face o poţiune acceptabilă de Esenţă de Moarte Vie.
Găsiţi reţeta la pagina 10 din manual.
Ar trebui să subliniez
că un singur elev a reuşit o poţiune vrednică de acest premiul.
Cu toate astea, noroc tuturor.
Să înceapă fierturile!
"Această carte e proprietatea Prinţului Semipur"
Instrucţiuni: 01) A se tăia o fasole sopoforoasă.
A se strivi cu latul lamei, pentru a stoarce zeama mai bine
- Cum ai făcut asta? - Se striveşte, nu se taie.
- Nu. Instrucţiunile spun să o tai. - Nu, serios.
Se foloseşte sucul a numai 13 teci de fasole.
Pe barba lui Merlin!
E perfectă.
Aş îndrăzni să spun că o picătură ne-ar omorî pe toţi.
Aşa că poftim, cum am promis.
O fiolă de Felix Felicis.
Felicitări! Foloseşte-o cu cap.
PREPARĂRI AVANSATE DE POŢIUNI de LIBATIUS BORAGE
Harry, ai primit mesajul meu. Intră.
Ce mai faci?
Bine, domnule.
Îţi plac orele?
Profesorul Slughorn e extrem de impresionat de tine.
Cred că-mi supraestimează abilităţile, domnule.
- Şi tu? - Cu siguranţă.
Şi activităţile din afara orelor?
Domnule?
Văd că petreci foarte mult timp cu domnişoara Granger.
- Nu pot să nu mă întreb dacă... - Nu, nu!
Adică e genială şi suntem prieteni, dar nu.
lartă-mă. Eram doar curios.
Dar gata cu vorbăria.
Probabil te întrebi de ce te-am chemat aici în seara asta.
Răspunsul e aici.
Ceea ce vezi sunt amintiri.
În cazul ăsta, aparţinând unui individ, Cap-de-Mort,
sau, cum era ştiut atunci, Tom Cruplud.
Sticluţa asta conţine o amintire anume,
din ziua când I-am întâlnit.
Aş vrea s-o vezi, dacă nu te superi.
Recunosc că m-a surprins scrisoarea dv, domnule Dumbledore.
ORFELINATUL LUl WOOL
În toţi anii cât Tom a fost aici, nu I-a vizitat nimeni din familie.
Au existat incidente cu ceilalţi copii. Lucruri urâte.
Tom, ai un vizitator.
Ce faci, Tom?
Nu.
- Tu eşti doctorul, nu? - Nu.
Sunt profesor.
Nu te cred.
Vrea să fiu consultat.
Mă cred diferit.
- Poate au dreptate. - Nu sunt nebun.
Hogwarts nu e un loc pentru nebuni.
Hogwarts e o şcoală. O şcoală de magie.
Poţi să faci lucruri, nu-i aşa, Tom?
Lucruri pe care alţi copii nu le pot face.
Pot mişca lucruri fără să le ating.
Pot face animalele să facă ce vreau fără să le dresez.
Pot face rău celor care sunt răi cu mine.
Pot să-i fac să sufere
dacă vreau.
Cine eşti tu?
Eu sunt ca tine, Tom.
Sunt diferit.
Dovedeşte-o.
Cred că e ceva în dulapul tău care încearcă să iasă, Tom.
Hoţia nu e tolerată la Hogwarts, Tom.
La Hogwarts, vei învăţa nu numai să foloseşti magia, ci şi s-o controlezi.
Mă înţelegi?
Pot să vorbesc şi cu şerpii.
Mă găsesc.
Îmi şoptesc lucruri.
E normal pentru cineva ca mine?
Ştiaţi, domnule?
Încă de pe atunci?
Dacă ştiam că-I întâlnisem pe cel mai periculos vrăjitor întunecat? Nu.
Dacă aş fi ştiut, aş...
De-a lungul timpului, cât a fost aici, la Hogwarts,
Tom Cruplud s-a apropiat de un anume profesor.
Poţi să ghiceşti cine ar fi profesorul ăsta?
Nu I-aţi adus pe profesorul Slughorn doar ca să predea Poţiuni, nu, domnule?
Nu, aşa e.
Vezi tu, profesorul Slughorn posedă ceva ce-mi doresc foarte tare.
Şi nu vrea să renunţe uşor la asta.
Aţi spus că o să încerce să mă colecţioneze.
Da.
Vreţi să-I las?
Da.
Bine...
Bun, în dimineaţa asta, am să vă supun la câteva teste
ca să vă evaluez rezistenţa.
Linişte! Vă rog!
Gura!
Mersi. Bine.
Nu uitaţi, doar pentru că aţi intrat în echipă anul trecut,
nu înseamnă că aveţi un loc garantat anul ăsta, clar?
Bine.
Fără supărare, Weasley, bine?
Supărare?
Da, concurez şi eu pentru postul de Portar. Nu e nimic personal.
Zău? Un tip voinic ca tine?
Ai mai mult constituţia unui Prinzător, nu crezi?
Portarul trebuie să fie rapid, agil.
Îmi plac şansele mele.
Auzi, m-ai putea prezenta prietenei tale, Granger?
Nu mi-ar displăcea să ne tutuim, mă înţelegi?
Haide, Weasley!
- Hai, Ron! - Hai, Weasley!
- Bravo, Ron!
Hai, Cormac!
Hai, Ron!
Hai, Ron.
Confundus.
Nu e genial?
Trebuie să recunosc, am crezut că o s-o ratez pe ultima.
Cormac sper că nu e foarte afectat.
Te place un pic, Hermione. Cormac.
E înfiorător.
Ai auzit vreodată de vraja asta? Sectumsempra?
Nu.
Şi dacă ai avea puţin respect de sine, ai preda cartea aia.
Nici pomeneală. E primul din clasă.
E mai bun şi decât tine, Hermione. Slughorn îI crede un geniu.
Ce?
Aş vrea să ştiu a cui a fost cartea aia. la să văd.
Nu.
De ce nu?
Legătura e fragilă.
- Legătura e fragilă? - Da.
- Cine e Prinţul Semipur? - Cine?
Asta scrie: "Această carte e proprietatea Prinţului Semipur."
O porţi cu tine de săptămâni, dormi cu ea, practic
şi nu vrei să afli cine e Prinţul Semipur?
N- am spus că nu sunt curios şi nu dorm cu ea.
Dar e adevărat.
Mie mi-ar plăcea să vorbim un pic înainte de culcare şi tu citeşti aia!
Parcă aş fi cu Hermione.
Ei bine, eu eram curioasă, aşa că m-am dus la...
Bibliotecă.
Şi?
Şi nimic.
N- am găsit nicio referinţă la vreun Prinţ Semipur.
Poftim. Asta e, atunci.
Filius! Speram să te găsesc la Trei Mături!
Nu, repetiţie urgentă de cor, mă tem, Horace.
Vrea cineva Berezero?
Un amic de-al meu mergea cu sania la Claxby Hill.
Aveam o sanie foarte lungă, improvizată, stil norvegian...
Nu, nu acolo. Aici.
Nu, stai lângă mine.
Bine.
Ceva de băut?
Trei Berezero, cu ghimbir în a mea, vă rog.
La naiba!
Pramatia.
Zău, Ronald, doar se ţin de mână.
Şi se sărută.
Aş vrea să plec.
Ce?
Doar nu vorbeşti serios.
- Aia e sora mea. - Şi?
Dacă se uita ea încoace şi te vedea sărutându-mă? Te-ai aştepta să plece?
- Harry, băiatul meu! - Domnule, mă bucur să vă văd!
- Şi eu pe tine. - Ce vă aduce aici?
Eu şi Trei Mături ne ştim de mult, de mai mult decât aş vrea să recunosc.
Îmi amintesc când era O Mătură.
Ca pe punte, Granger! Ascultă, băiatul meu...
Pe vremuri, dădeam uneori câte un dineu
pentru elevii mai răsăriţi.
Ai veni?
Ar fi o onoare, domnule.
Şi tu ai fi binevenită, domnişoară Granger.
- Aş fi încântată, domnule. - Splendid. Aşteptaţi bufniţa mea.
Mă bucur că te-am văzut, Wallenby.
Ce joc faci?
Dumbledore m-a rugat să-I cunosc mai bine.
- Să-I cunoşti? - Nu ştiu.
Trebuie să fie important. Dacă nu era, Dumbledore n-o cerea.
Ai nişte...
- Katie, nu ştii ce-ar putea fi. - Nicio grijă, Leanne, ştiu ce fac.
Harry, ai auzit ce spunea la crâşmă despre mine şi ea sărutându-ne?
Vezi să nu!
Am prevenit-o. Am prevenit-o să nu-I atingă.
Nu vă apropiaţi. Înapoi, toţi!
Gata, gata, gata.
Nu atingeţi ăla, doar învelitoarea. Aţi înţeles?
Eşti sigură că Katie nu a avut ăsta la ea, când a intrat la Trei Mături?
Cum am spus.
S- a dus la baie şi când s-a întors avea pachetul.
A zis că e important să-I livreze.
- A spus cui? - Profesorului Dumbledore.
Prea bine. Mulţumesc, Leanne. Poţi pleca.
Cum se face că atunci când se întâmplă ceva, sunteţi mereu voi 3?
Credeţi-mă, doamnă profesoară, mă întreb acelaşi lucru de 6 ani.
Severus.
Ce părere ai?
Cred că domnişoara Bell are noroc că e în viaţă.
A fost blestemată, nu-i aşa?
O ştiu pe Katie. În afară de Vâjthaţ, n-ar face rău nici unei muşte.
Dacă-I livra profesorului Dumbledore, n-o făcea în cunoştinţă de cauză.
Da, a fost blestemată.
Reacredinţă a fost.
Asta e o acuzaţie foarte gravă, Potter.
Într-adevăr.
- Dovada ta? - Ştiu pur şi simplu.
Ştii, pur şi simplu.
Încă o dată, ne uluieşti cu harurile tale, Potter.
Haruri la care muritorii de rând nu pot decât să viseze.
Cât de grozav trebuie să fie să fii Alesul.
Vă sugerez să vă întoarceţi în dormitor. Toţi.
Ce crezi că vede Dean la ea? La Ginny.
Ei bine, ce vede ea la el?
La Dean?
- E genial. - L-ai făcut pramatie acum nici 5 ore.
O pipăia pe sora mea, nu?
Se întâmplă ceva şi n-ai cum să nu-I urăşti, ştii? Din principiu.
Bănuiesc.
- Deci, ce vede la ea? - Nu ştiu.
E deşteaptă, nostimă.
- Atrăgătoare. - Atrăgătoare?
- Ştii tu, are ten frumos. - Ten?
Adică Dean iese cu sora mea datorită tenului?
Nu, spun doar că ar putea fi unul din factori.
Şi Hermione are ten frumos.
N- ai zice? Referitor la tenuri...
Nu m-am gândit la asta.
Dar da, bănuiesc.
Foarte frumos.
- Cred că am să mă culc acum. - Da.
Spune-mi, Cormac, te mai vezi cu unchiul tău Tiberius zilele astea?
Da, domnule. Mă duc la vânătoare cu el şi Ministrul Magiei de sărbători.
Transmite-le salutările mele.
Şi unchiul tău, Belby?
Pentru cei care nu ştiu, unchiul lui Marcus a inventat Lupisul.
- Lucrează la ceva nou? - Nu ştiu.
El şi tata nu se înţeleg, că tata zice că poţiunile sunt nişte prostii.
Zice că singura poţiune bună e o tărie la sfârşitul zilei.
Şi tu, domnişoară Granger? Ce anume face familia ta în lumea Încuiaţilor?
Părinţii mei sunt dentişti.
- Îngrijesc dinţii oamenilor. - Fascinat.
- E considerată o meserie periculoasă? - Nu.
Deşi un băiat, Robbie Fenwick, I-a muşcat odată pe tata.
A avut nevoie de 10 copci.
Domnişoară Weasley. Intră, intră.
Uită-te la ochii ei. lar s-au certat, ea şi Dean.
Scuze, de obicei, nu întârzii.
Nu face nimic.
Ai venit la timp pentru desert, dacă Belby ţi-a lăsat ceva.
Ce?
Nimic.
La revedere. Pa, pa.
Potter.
Îmi pare rău, domnule. Vă admiram clepsidra.
Da. Un obiect intrigant.
Timpul se scurge în concordanţă cu calitatea conversaţiei.
Dacă e stimulantă, nisipul se scurge încet.
- Dacă nu... - Cred că am să plec atunci.
Aiurea! Tu n-ai de ce să te temi, băiete drag.
În ceea ce priveşte câţiva colegi de-ai tăi,
să zicem că e puţin probabil să ajungă pe raft.
Pe raft, domnule?
Oricine aspiră să devină cineva speră să ajungă aici.
Tu, însă, eşti deja cineva, nu, Harry?
Cap-de-Mort a ajuns vreodată pe raft, domnule?
L- aţi cunoscut, nu, domnule? Pe Tom Cruplud. I-aţi fost profesor.
Domnul Cruplud a avut nenumăraţi profesori cât a fost la Hogwarts.
Cum era?
Îmi pare rău, domnule. lertaţi-mă.
Mi-a ucis părinţii.
Sigur, e firesc să vrei să ştii mai multe.
Dar mă tem că va trebui să te dezamăgesc, Harry.
Când I-am cunoscut pe tânărul Cruplud, era tăcut,
deşi strălucit şi hotărât să devină un vrăjitor de prima mână.
Nu deosebit de alţii pe care i-am cunoscut.
Nu deosebit de tine, de fapt.
Dacă monstrul a existat, era îngropat bine în interior.
Baftă, Ron.
- Frumoasă pălărie! - Ron, eşti un ratat.
Mă bizui pe tine, Ron. Am pus doi galeoni pe Cercetaşi, da?
Ratatule!
Ce poartă?
Deci, cum a fost?
- Ce să fie? - Dineul?
Destul de plictisitor.
Deşi cred că lui Harry i-a plăcut desertul.
Slughorn dă o petrecere şi de Crăciun. Şi trebuie să venim cu cineva.
Bănuiesc că tu o să-I iei pe McLaggen. El e în Clubul lui Slughorn, nu?
- De fapt, vroiam să te invit pe tine. - Chiar?
Baftă azi, Ron.
Ştiu că ai să fii genial.
Renunţ. După meciul de azi, McLaggen îmi poate lua locul.
Cum vrei.
Suc?
Da.
Bună, tuturor.
Arăţi cumplit, Ron.
De-asta i-ai pus ceva în pahar?
E un întăritor?
Noroc lichid.
Nu-I bea, Ron!
- Ai putea fi exmatriculat. - Nu ştiu despre ce vorbeşti.
Hai, Harry. Avem un meci de câştigat.
Da!
Hai, Ron! Fă-o!
Weasley! Weasley! Weasley! Weasley!
Da!
Weasley! Weasley! Weasley! Weasley!
N- ar fi trebuit s-o faci.
Ştiu. Bănuiesc că aş fi putut folosi farmecul Confundus.
Aia a fost altceva. Alea erau probele. Ăsta a fost un meci.
Nu I-ai băgat.
Ron doar a crezut asta.
Un farmec. Exersez.
Sunt foarte bune.
Cum e, Harry?
Când îI vezi pe Dean cu Ginny?
Ştiu.
Văd cum o priveşti.
Eşti prietenul meu cel mai bun.
Hopa...
Camera asta e ocupată, cred.
Ce e cu păsările astea?
Oppugno!
Asta simţi.
Uite, ce pot face eu, dacă e întoarsă pe dos?
Ce e între mine şi Lav, ei bine, să zicem că e de nestăvilit.
E hormonal.
E de durată? Cine ştie? Ideea e că sunt liber.
E liber să sărute pe cine vrea. Chiar nu-mi pasă deloc.
Am trăit cu impresia că o să mergem împreună la petrecerea de Crăciun?
Da.
Acum, date fiind împrejurările, a trebuit să fac alte aranjamente.
Da?
Da. De ce?
Cum niciunul nu poate merge cu cine vrea cu adevărat, mă gândeam
să mergem împreună, ca prieteni.
- Eu de ce nu m-am gândit la asta? - Tu cu cine mergi?
E surpriză.
Oricum, la tine trebuie să ne gândim. Nu poţi merge cu orişicine.
O vezi pe fata de acolo?
E Romilda Vane.
Se pare că vrea să-ţi strecoare o poţiune de dragoste.
Chiar?
E interesată de tine doar pentru că te crede Alesul.
Dar sunt Alesul.
Bine, scuze. Glumesc.
O să invit pe cineva care-mi place.
Pe cineva popular.
N- am fost niciodată în partea asta a castelului.
Cel puţin, nu trează. Vezi tu, sunt somnambulă.
De-aia dorm încăIţată.
Harmonia nectere passus.
O băutură?
Neville!
N- am intrat în Clubul lui Slughorn.
Dar e în regulă. Pe Belby I-a pus să dea hârtie la baie.
- Nu, prietene. Mersi. - Bine.
Hermione, ce faci? Şi ce-ai păţit?
Doar ce-am scăpat. Adică, I-am lăsat pe Cormac sub vâsc.
Cormac? Pe el I-ai invitat?
M- am gândit că asta I-ar enerva cel mai tare pe Ron.
Mulţumesc mult. Ne vedem mai târziu.
Are mai multe tentacule decât o plantă Snarfalump.
- Tartar de dragon? - Nu, mulţumesc.
Mai bine. Îţi pute gura îngrozitor de la el.
Dacă mă gândesc mai bine...
S- ar putea să-I ţină pe Cormac la depărtare.
Doamne, vine.
Cred că s-a dus să-şi pudreze nasul.
Evazivă nebunatică, prietena asta a ta.
Şi-i place să dea din gură, nu? Taca, taca, taca...
Dar ce mănânc aici?
Fudulii de dragon.
Tocmai te-ai ales cu o lună de detenţie, McLaggen.
Nu aşa repede, Potter.
Domnule, chiar cred că ar trebui să mă întorc la petrecere.
Invitata mea mai poate supravieţui un minut, două fără tine.
De altfel, vreau doar să-ţi transmit un mesaj.
- Un mesaj? - De la profesorul Dumbledore.
Mi-a spus să-ţi transmit salutări şi speră să ai o vacanţă plăcută.
Pleacă la drum. Şi se întoarce abia când începe semestrul.
Unde se duce?
la-ţi mâinile de pe mine, sânge-mâI mizerabil!
Domnule profesor Slughorn.
Tocmai I-am prins pe băiatul ăsta, pândind pe coridorul de sus.
Zice că a fost invitat la petrecerea dv.
Bine, bine! Vroiam să intru nepoftit. Eşti mulţumit?
ÎI conduc eu afară.
Sigur, domnule profesor.
Bun, toată lumea, continuaţi!
Poate am blestemat-o pe fata aia. Poate nu. Ce-ţi pasă ţie?
Am jurat să te protejez.
Am făcut Legământul Suprem.
N- am nevoie de protecţie.
Am fost ales pentru asta. Dintre toţi ceilalţi. Eu!
- Şi n-am să-I dezamăgesc. - Ţi-e frică, Draco.
Încerci s-o ascunzi, dar e vădit. Lasă-mă să te ajut.
Nu!
Am fost ales. Ăsta e momentul meu.
"Legământul Suprem"?
Eşti sigur că asta a spus Plesneală?
Absolut. De ce?
Un Legământ Suprem nu poate fi încălcat.
De-asta mi-am dat seama şi singur, în mod curios.
Nu înţelegi.
Drăcia naibii.
Mi-e dor de tine.
Minunat.
Nu vrea decât să mă sărute. Mi s-au uscat buzele. Uite.
Te cred pe cuvânt.
Şi, ce păţeşti? Ce păţeşti, dacă încalci un Legământ Suprem?
Mori.
Staţi, plăcinta e încă aici. Pune-o deoparte, am terminat cu aia.
Cap-de-Mort I-a ales pe Draco Reacredinţă pentru o misiune?
Ştiu că pare o nebunie.
Te-ai gândit că Plesneală s-a prefăcut doar să-i ofere ajutorul
ca să afle ce pune la cale?
- Nu aşa părea. - Poate Harry are dreptate, Remus.
Adică, a face un Legământ Suprem e...
Depinde dacă ai sau nu încredere în raţionamentul lui Dumbledore.
Dumbledore are încredere în Plesneală, aşa că am şi eu.
Dumbledore poate face greşeli. Şi el a spus-o.
- Eşti orbit de ură. - Ba nu!
Ba da!
Dispar oameni, Harry, în fiecare zi.
Nu putem avea încredere decât într-o mână de oameni.
Dacă începem să ne luptăm între noi, s-a terminat.
Deschide.
N- ai încredere în mine?
E bun.
Da, o să... da...
- Plăcintă? - Eu nu vreau.
Va trebui să-I ierţi pe Remus. Starea lui îşi spune cuvântul.
- Dv sunteţi bine, domnule Weasley? - Suntem urmăriţi, toţi.
În majoritatea zilelor, Molly nu iese din casă.
N- a fost uşor.
- Aţi primit bufniţa mea? - Da.
Dacă Dumbledore pleacă la drum, asta e o noutate pentru Minister,
dar poate aşa vrea Dumbledore.
Cât despre Draco Reacredinţă,
ştiu un pic mai multe.
Continuaţi.
Am trimis un spion la Borgin şi Burke.
Cred că, din ce ai descris,
ceea ce tu şi Ron aţi văzut la sfârşitul verii,
obiectul de care era Draco atât de interesat,
e un dulap magic.
Un dulap magic?
Erau foarte populare când Cap-de-Mort a venit prima dată la putere.
Îţi dai seama de unde vine atracţia.
Dacă Devoratorii Morţii îţi bat la uşă,
nu trebuia decât să te strecori înăuntru o oră, două.
Practic, te pot transporta oriunde.
Perfide invenţii, foarte temperamentale.
Ce s-a întâmplat cu el? Cu cel de la Borgin şi Burke?
Nimic.
E tot acolo.
- A fost delicios, Molly, zău. - Sigur nu mai stai?
Nu, ar trebui să mergem. Prima noapte a ciclului e cea mai grea.
Remus?
lubitule.
Ron s-a dus în pat?
Încă nu. Nu.
Şiretul.
Crăciun fericit, Harry.
Crăciun fericit.
- Harry, nu! - Remus!
Ginny!
L- am omorât pe Sirius Black! L-am omorât pe Sirius Black!
Vii să mă prinzi?
Harry, poţi să mă prinzi? Vii să mă prinzi?
Harry?
Stupefacţie!
Harry!
Ginny... Ginny!
Molly.
DISPARIŢIILE DE LA MINISTER CONTINUĂ
Le e atât de uşor să ajungă la tine.
Ai mare noroc că n-ai fost ucis. Trebuie să-ţi dai seama cine eşti.
Ştiu cine sunt, Hermione, bine?
Scuze.
Lav, haide. Sigur că am să-I port.
Aşa te vreau, Won-Won.
Scuză-mă, trebuie să mă duc să vomit.
Aş vrea să ştiu de unde te informezi.
Eşti mai cunoscător decât jumătate din personal.
Domnule, e adevărat că doamna profesoară Merrythought iese la pensie?
Zău, Tom, nu ţi-aş putea spune, nici dacă aş şti, nu?
Şi apropo, mersi pentru ananas. Aşa e, e preferatul meu.
Dar de unde ai ştiut?
Intuiţia.
Vai mie! Atâta e ceasul deja?
Duceţi-vă, sau profesorul Dippett o să ne dea la toţi detenţie.
Mai alert, Tom. Nu vrei să fii prins pe holuri după stingere.
- Te frământă ceva, Tom? - Da, domnule.
N- am ştiut la cine să apelez.
Ceilalţi profesori, ei bine, nu sunt ca dv.
Ar putea înţelege greşit.
Continuă.
Am fost la bibliotecă aseară,
în secţiunea interzisă
şi am citit ceva cam bizar despre o magie rară.
Şi m-am gândit că poate dv m-aţi putea lumina.
Se numeşte, din câte am înţeles...
Poftim?
Nu ştiu nimic despre astfel de lucruri şi, dacă aş şti, nu ţi-aş spune!
Acum pleacă de-aici şi să nu te prind că mai pomeneşti de asta vreodată!
Confuz?
M- aş mira, dacă n-ai fi.
Nu înţeleg. Ce s-a întâmplat?
Asta e poate cea mai importantă amintire păstrată.
E, de asemenea, o minciună.
Amintirea asta a fost măsluită
de aceeaşi persoană a cui este, a vechiul nostru prieten, Slughorn.
Dar de ce şi-ar măslui propria amintire?
- Presupun că îi e ruşine de ea. - De ce?
Într-adevăr, de ce?
Te-am rugat să-I cunoşti mai bine şi asta ai făcut.
Acum vreau să-I convingi să-şi divulge adevărata amintire,
prin orice mijloace poţi.
Nu-I cunosc atât de bine, domnule.
Amintirea asta e totul.
Fără ea, suntem orbi.
Fără ea, lăsăm soarta lumii noastre la voia întâmplării.
Nu ai încotro.
Nu poţi să dai greş.
Aşa că vă recomand să vă familiarizaţi iar cu capitolele despre antidoturi.
Am să vă spun mai multe despre bezoari la ora următoare. Bun, plecaţi.
Alys! Nu-ţi uita coada de şobolan.
Prinţul Poţiunilor în persoană!
Cum de am plăcerea?
- Oare v-aş putea întreba ceva? - Întreabă-mă, băiete drag.
Vedeţi, ieri am fost la bibliotecă, în secţiunea interzisă
şi am dat peste ceva bizar despre o magie rară.
Da. Şi care anume era magia asta?
Nu ştiu. Nu-mi amintesc numele exact.
Dar mă întrebam dacă există magii pe care n-aveţi voie să ni le predaţi.
Eu sunt profesorul de Poţiuni, Harry. Mai bine întreabă-I pe domnul Plesneală.
Da.
Eu şi cu el nu ne prea înţelegem, domnule.
Ce vreau să spun e, ei bine, el nu e ca dv.
Ar putea înţelege greşit.
Da. Nu poate exista lumină fără întuneric.
La fel e şi în magie. Eu, unul, mă străduiesc să trăiesc în lumină.
Îţi sugerez să faci la fel.
Asta i-aţi spus lui Tom Cruplud, domnule, când a venit să vă pună întrebări?
Dumbledore te-a pus să faci asta, nu-i aşa?
Nu-i aşa?!
Cine e?
Tu erai, Potter.
Îmi pare rău, sunt ocupat acum.
E frumoasă, nu? Luna.
Divină.
Am luat o gustare nocturnă, nu?
Era pe patul tău. Cutia. M-am gândit să gust una.
Sau 20.
Nu pot să nu mă gândesc la ea, Harry.
Sincer, am crezut că începuse să te enerveze.
Nu m-ar enerva în veci.
Cred că o iubesc.
Grozav.
- Crezi că ştie că exist? - Aşa sper. Te sărută de 3 luni.
- Sărută? Despre cine vorbeşti? - Dar tu despre cine vorbeşti?
De Romilda, fireşte. Romilda Vane.
Bine, foarte nostim.
Pentru ce-a fost asta?!
Nu e glumă! Sunt îndrăgostit de ea!
Bine, eşti îndrăgostit de ea. Ai întâlnit-o măcar?
Nu. Îmi poţi face cunoştinţă?
Haide, Ron. O să-ţi fac cunoştinţă cu Romilda Vane.
"Dragă Harry, mă gândesc la tine. Romilda"
Îmi pare rău, domnule. Nu v-aş deranja, dacă n-ar fi absolut necesar.
- Unde e Romilda? - Ce e cu Wenby?
- Poţiune de dragoste puternică. - Prea bine. Adu-I înăuntru.
Mă gândeam că tu ai fi găsit un leac la asta cât ai clipi, Harry.
M- am gândit că e nevoie de o mână mai pricepută, domnule.
Bună, iubire. Vrei să bei ceva?
Poate ai dreptate.
Şi îmi pare rău, domnule profesor, pentru neînţelegerea noastră de mai devreme.
Nu face nimic. Ce-a fost, a fost. Corect?
Bănuiesc că v-aţi săturat de asta după atâţia ani.
- De întrebările despre Cap-de-Mort. - Nu folosi numele ăsta!
Poftim, bătrâne. Până la fund.
- Ce e ăsta? - Un tonic pentru îmbărbătare.
- Ce s-a întâmplat cu mine? - Poţiune de dragoste.
Şi încă una puternică.
- Mă simt foarte rău. - Ai nevoie de un întăritor, băiete.
Am Berezero, vin şi mied maturat în butoi de stejar.
Aveam alte intenţii cu el, dar date fiind împrejurările...
Poftim, Potter.
Pentru viaţă!
Ron!
Domnule profesor, faceţi ceva!
Nu înţeleg.
Hai, Ron, respiră.
Fetele astea o să mă omoare.
Bine te-ai gândit, Harry, să foloseşti un bezoar.
Trebuie să fii foarte mândru de elevul tău, Horace.
Da, foarte mândru.
Cred că suntem de acord că faptele lui Potter au fost eroice.
Întrebarea e de ce au fost necesare?
Chiar aşa?
Ăsta pare să fie un cadou, Horace.
Nu-ţi aminteşti cine ţi-a dat sticla asta?
Care, apropo, are arome foarte subtile de lemn dulce şi vişine,
când nu e poluat de otravă.
De fapt, şi eu intenţionam să-I fac cadou.
Cui, dacă pot întreba?
Dv, domnule director.
Unde e?
Unde e Won-Won-ul meu? M-a chemat?
- Ea ce caută aici? - Te-aş putea întreba acelaşi lucru.
- Întâmplător, sunt iubita lui. - Întâmplător, sunt... prietena lui.
Nu mă face să râd. N-aţi vorbit de săptămâni de zile.
Bănuiesc că vrei să te împaci cu el acum că e, dintr-o dată, interesant.
A fost otrăvit, prostovano!
Şi ca să ştii, întotdeauna mi s-a părut interesant.
Vezi? Îmi simte prezenţa.
Nu-ţi face griji, Won-Won. Sunt aici.
Hermione.
Să fii tânăr şi să simţi înţepătura ascuţită a iubirii.
Haideţi de-aici.
Domnul Weasley e pe mâini bune.
Era şi timpul, nu crezi?
Mulţumesc.
Taci.
BORGIN & BURKE Fondat în 1863
Termină, Ron. Faci să ningă.
Mai spune-mi o dată, cum m-am despărţit de Lavender?
A venit să te viziteze la spital.
Şi tu ai vorbit.
Nu cred că a fost o conversaţie foarte lungă.
Nu mă înţelegeţi greşit, mă bucur că am scăpat de ea.
Doar că pare un pic supărată.
Da, aşa e, nu?
Zici că nu-ţi aminteşti nimic din noaptea aia?
Absolut nimic?
Parcă ceva.
Dar nu se poate. Eram complet ameţit, nu-i aşa?
Da. Ameţit.
Sectumsempra - Pentru duşmani
Harry...
Ea e Katie.
Katie Bell.
Katie. Ce faci?
Ştiu că ai să mă întrebi, Harry, dar nu ştiu cine m-a blestemat.
Am încercat să-mi amintesc, sincer.
Dar nu pot.
Katie?
Ştiu ce-ai făcut, Reacredinţă. Ai blestemat-o, nu-i aşa?
Sectumsempra!
Vulnera sanentur.
Trebuie să scapi de ea. Astăzi.
la-mă de mână.
Camera Necesităţii.
Trebuie să ascundem cartea Prinţului Semipur
unde să n-o găsească nimeni niciodată, nici tu.
- Ce-a fost asta? - Ce-a fost asta?
Vezi?
Nu ştii niciodată ce găseşti acolo.
Bine, închide ochii. Aşa, nu poţi fi ispitit.
Închide ochii.
Şi ăsta poate rămâne ascuns aici, dacă vrei.
Deci tu şi Ginny aţi făcut-o?
Ce?
Ştii tu, aţi ascuns cartea?
Da.
Doamne, da.
Încă niciun noroc cu Slughorn, să înţeleg?
Noroc.
Asta e. Nu-mi trebuie decât puţin noroc.
Ei, cum te simţi?
Excelent.
Chiar excelent.
Nu uita, Slughorn mănâncă, de obicei, devreme,
face o plimbare, apoi se întoarce în biroul lui.
- Da. Mă duc la Hagrid. - Ce?
Nu, Harry, trebuie să te duci să vorbeşti cu Slughorn.
Avem un plan.
Ştiu, dar am un presentiment bun cu Hagrid.
E locul unde trebuie să fii în seara asta. Înţelegeţi?
Nu.
Credeţi-mă, ştiu ce fac sau ştie Felix.
Bună!
Pe barba lui Merlin, Harry!
Îmi pare rău, trebuia să mă anunţ. Să-mi fi curăţat gâtul, să fi tuşit.
Probabil v-aţi temut că e profesoara Lăstar.
Da, chiar aşa, de fapt. Ce te face să crezi asta?
Comportamentul dv în general, domnule.
Furişarea, tresărirea când m-aţi văzut.
Alea sunt frunze Tentacula, domnule? Sunt foarte valoroase, nu?
Zece galeoni frunza pentru cumpărătorul dornic.
Nu că aş fi obişnuit cu trocurile de pe alei dosnice, dar auzi zvonuri.
Interesul meu e pur academic, fireşte.
Pe mine, m-au cam îngrozit întotdeauna plantele astea.
Cum ai ieşit din castel, Harry?
Pe uşa din faţă, domnule. Mă duc la Hagrid.
Mi-e prieten foarte drag şi am chef să-i fac o vizită.
Dacă nu vă supăraţi, o să mă duc acum.
Harry!
- Domnule? - E aproape noapte.
Îţi dai seama că nu te pot lăsa să umbli aşa de unul singur.
Atunci, chiar vă rog, veniţi cu mine.
Harry! Trebuie să insist să vii cu mine înapoi la castel imediat!
Asta n-ar fi productiv, domnule.
De ce spui asta?
N- am idee.
Horace.
Pe barba lui Merlin! Ăla chiar e un Acromantula?
Unul mort, cred, domnule.
Dumnezeule mare!
Dragul meu, dar cum ai reuşit să-I omori?
Să-I omor? Era cel mai vechi prieten al meu.
Îmi pare nespus de rău, nu mi-am dat seama...
Nu-ţi face griji, nu eşti singurul.
Foarte neînţelese creaturi sunt păianjenii ăştia.
Ochii sunt de vină, bănuiesc. Îi neliniştesc pe unii.
Să nu mai zicem de colţi.
Da, bănuiesc că şi ăia.
Hagrid, nu vreau să fiu insensibil,
dar veninul de Acromantular e nespus de rar.
Mi-ai da voie să extrag o sticluţă, două?
Doar pentru scopuri academice, mă înţelegi.
Bănuiesc că nu mai are la ce-i folosi acum, nu?
Exact la asta mă gândeam şi eu.
Întotdeauna am un flacon, două la mine, tocmai pentru astfel de ocazii.
Vechi obicei de profesor de poţiuni, ştii.
Aş vrea să-I fi văzut în tinereţe.
Magnific era. Pur şi simplu magnific.
Doamne.
- Ai vrea să spun câteva cuvinte? - Da.
- A avut o familie, bănuiesc? - Da.
Cu bine...
Aragog.
Cu bine, Aragog,
rege al arahnidelor.
Trupul tău se va degrada,
însă spiritul tău dăinuie în continuare.
Şi prietenii tăi umani găsesc mângâiere în pierderea suferită.
L- am avut de când era ou, ştii? Tare micuţ mai era când a eclozat.
Nu mai mare de-un pechinez. Un pechinez, unde mai pui.
Ce drăguţ! Eu am avut un peşte. Francis. Îmi era tare drag.
Într-o după amiază, am coborât şi dispăruse.
Puf!
- E foarte ciudat, nu? - Este, nu-i aşa?
Dar asta e viaţa, bănuiesc.
Îţi vezi de viaţă şi brusc... Puf!
Puf.
O elevă mi I-a dat pe Francis.
Într-o după-amiază de primăvară, am găsit un bol pe birou,
cu doar câţiva centimetri de apă în el.
Plutind la suprafaţă, era o petală de floare.
În timp ce o priveam, s-a dus la fund.
Chiar înainte să ajungă la fund, s-a transformat
într-un peştişor.
Era o magie frumoasă.
O minune s-o priveşti.
Floarea venise de la o anume Lily.
Mama ta.
Ziua în care am coborât,
ziua în care bolul era gol,
a fost ziua în care mama ta...
Ştiu de ce eşti aici.
Dar nu te pot ajuta.
M- ar distruge.
Ştiţi de ce am supravieţuit, domnule profesor?
În noaptea când m-am ales cu asta?
Datorită ei.
Pentru că ea s-a sacrificat.
Pentru că a refuzat să se dea la o parte.
Pentru că dragostea ei a fost mai puternică decât Cap-de-Mort.
- Nu-i spune numele. - Nu mi-e teamă de nume, domnule profesor.
Am să vă spun ceva.
Ceva ce alţii doar au presupus.
E adevărat. Eu sunt Alesul.
Numai eu îI pot distruge, dar pentru a face asta,
trebuie să ştiu ce v-a întrebat Tom Cruplud acum mulţi ani în biroul dv
şi trebuie să ştiu ce i-aţi spus.
Curaj, domnule profesor!
Fiţi curajos ca mama mea.
Altfel, o dezonoraţi.
Altfel, a murit în zadar.
Altfel, bolul va rămâne gol, pentru totdeauna.
Te rog, nu-ţi strica părerea despre mine când o s-o vezi.
N- ai idee cum era, chiar şi atunci.
Am fost la bibliotecă aseară,
în secţiunea interzisă
şi am citit ceva cam bizar despre o magie rară.
Se numeşte, din câte am înţeles
Horcrux.
Poftim?
Horcrux.
Am dat peste termen în timp ce citeam.
Şi nu I-am înţeles pe deplin.
Nu ştiu sigur ce citeai, Tom, dar asta e magie foarte neagră.
Tocmai de-asta am venit la dv.
Un Horcrux e un obiect în care cineva îşi poate ascunde o parte din suflet.
Dar nu înţeleg cum funcţionează asta, domnule.
Cineva îşi scindează sufletul şi ascunde o parte din el într-un obiect.
Astfel, eşti protejat, dacă eşti atacat şi corpul îţi e distrus.
Protejat?
Partea de suflet ascunsă trăieşte în continuare.
Cu alte cuvinte, nu poţi muri.
Şi cum îţi scindezi sufletul, domnule?
Cred că ştii deja răspunsul la asta, Tom.
Prin crimă.
Da.
Crima sfâşie sufletul. E o violare împotriva firii.
Îţi poţi scinda sufletul doar o dată? De pildă, nu 7 este...?
Şapte?
Pa barba lui Merlin, Tom. Nu e destul de rău să omori şi o persoană?
Să sfâşii sufletul în şapte...
Vorbim ipotetic, nu, Tom? Academic?
Fireşte, domnule.
O să fie micul nostru secret.
Domnule...
- E mai grav decât mi-am imaginat. - Vreţi să spuneţi că a reuşit, domnule?
- În a crea un Horcrux? - Da, a reuşit. Şi nu doar o dată.
- Ce anume sunt? - Pot fi orice.
Cele mai obişnuite obiecte.
Un inel, de pildă.
Sau o carte.
- Jurnalul lui Cruplud. - E un Horcrux, da.
Acum 4 ani, când ai salvat-o pe Ginny în Camera Secretelor, mi-ai adus ăsta.
Am ştiut atunci că e altfel de magie. Foarte neagră, foarte puternică.
Dar până în seara asta, n-am ştiut cât de puternică.
- Şi inelul? - A fost al mamei lui Cap-de-Mort.
Greu de găsit. Şi mai greu de distrus.
Dar dacă le-ai găsi, dacă ai distruge toate Horcruxurile...
ÎI distrugi pe Cap-de-Mort.
Dar cum le-ai găsi? Ar putea fi ascunse oriunde, nu?
Adevărat.
Dar magia, mai ales magia neagră...
Lasă urme.
Acolo vă duceaţi, nu, domnule? Când plecaţi de la şcoală?
Da.
Şi cred că s-ar putea să mai fi găsit unul.
Dar de data asta, nu pot spera să-I distrug singur.
Încă o dată, trebuie să-ţi cer prea mult, Harry.
Te-ai gândit vreodată că ceri prea mult,
ca şi cum ţi s-ar cuveni?
Ţi-a trecut vreodată prin mintea genială că nu mai vreau să fac asta?
Ce mi-a trecut sau nu e irelevant.
N- am să negociez cu tine. Ai fost de acord. Nu mai e nimic de discutat.
Of, Harry.
Trebuie să te bărbiereşti, prietene.
Ştii, uneori, uit cât de mult ai crescut.
Uneori, încă-I mai văd pe băieţelul din dulap.
lartă-mi sentimentalismul, Harry.
Sunt om bătrân.
Dv îmi păreţi neschimbat, domnule.
Exact ca mama ta, de-o bunătate nemărginită.
O trăsătură pe care oamenii o subapreciază întotdeauna, mă tem.
Locul în care mergem în seara asta e extrem de periculos.
Am promis că mă poţi însoţi şi am să mă ţin de promisiune.
Dar există o condiţie.
Trebuie să te supui negreşit tuturor ordinelor mele.
Da, domnule.
Înţelegi ce-ţi spun?
Dacă-ţi spun să te ascunzi, te ascunzi.
Dacă-ţi spun să fugi, fugi.
Dacă-ţi spun să mă abandonezi şi să te salvezi, trebuie s-o faci.
Dă-ţi cuvântul, Harry.
Vă dau cuvântul.
la-mă de braţ.
Domnule, credeam că nu se pot face apariţii în Hogwarts.
Ei, eu am anumite privilegii.
Ăsta e locul.
Da. Locul ăsta are magie cunoscută.
Domnule!
Ca să poţi trece, trebuie făcută o plată.
O plată menită să slăbească orice intrus.
- Ar fi trebuit să mă lăsaţi pe mine. - Nu, Harry.
Sângele tău e mult mai preţios decât al meu.
Cap-de-Mort n-ar fi uşurat descoperirea ascunzătorii lui.
Ar fi pus ceva s-o apere.
Ai grijă.
Uite-I.
Singura întrebare e cum ajungem acolo?
Eşti drăguţ, Harry?
Credeţi că Horcruxul e acolo, domnule?
Da.
Trebuie băută.
Trebuie băută toată.
Mai ştii condiţiile cu care te-am luat cu mine?
Poţiunea s-ar putea să mă paralizeze.
S- ar putea să uit de ce sunt aici.
S- ar putea să-mi provoace atâta durere, încât să implor să fiu ucis.
Nu ai voie să satisfaci aceste cereri.
E sarcina să te încredinţezi că beau toată poţiunea asta.
Chiar dacă trebuie să mi-o torni cu de-a sila pe gât.
Ai înţeles?
De ce nu pot s-o beau eu, domnule?
Pentru că eu sunt mult mai bătrân, mai deştept şi mai puţin preţios.
În sănătatea ta, Harry.
Domnule profesor!
Domnule profesor. Mă auziţi?
Domnule profesor!
Nu. N-o face.
Trebuie să beţi în continuare, cum aţi spus. Mai ştiţi?
Încetează.
O să înceteze, domnule profesor, dar numai dacă beţi în continuare.
Te rog! Nu mă sili!
Îmi pare rău, domnule.
Te rog.
- Omoară-mă! Omoară-mă! - Nu, nu.
E vina mea.
E numai vina mea.
E vina mea.
Încă una, domnule, încă una şi după aia promit...
Promit că am să fac ce spuneţi.
- Promit. - Nu.
Vă rog!
Harry.
Apă.
Aţi reuşit, domnule.
Uitaţi.
Harry.
Apă.
Aguamenti!
Apă.
Lumos.
Lumos maxima!
Harry.
Stupefacţie! Stupefacţie!
Sectumsempra!
Harry.
Întemniţează! Stupefacţie!
Harry!
Partis temporus!
Mergeţi la Casele voastre! Nu pierdeţi vremea!
Trebuie să vă ducem la infirmerie, domnule. La Madam Pomfrey.
Nu.
Severus.
De Severus am nevoie.
Trezeşte-I. Spune-i ce s-a întâmplat.
Nu mai vorbi cu nimeni.
Severus, Harry.
Ascunde-te, Harry.
Nu vorbi şi nu te lăsa văzut de nimeni fără permisiunea mea.
Orice s-ar întâmpla, e musai să stai ascuns.
Harry, fă ce-ţi spun.
Ai încredere în mine.
Bună seara, Draco.
Ce te aduce aici în această frumoasă seară de primăvară?
Cine mai e aici? V-am auzit vorbind.
Vorbesc deseori cu voce tare. Mi se pare extrem de util.
Te-a pus pe gânduri, Draco?
Draco,
nu eşti un ucigaş.
De unde ştii tu ce sunt? Am făcut lucruri care te-aş şoca.
Ai blestemat-o pe Katie Bell sperând să-mi aducă un colier blestemat?
Ai înlocuit o sticlă de mied cu una cu otravă?
lartă-mă, Draco.
Însă găsesc aceste fapte atât de slabe,
încât nu cred că le-ai făcut din suflet.
Are încredere în mine! Am fost ales!
- Atunci am să-ţi uşurez soarta. - Expelliarmus!
Foarte bine. Foarte bine.
Nu eşti singur.
Mai sunt şi alţii.
Cum?
Dulapul magic din Camera Necesităţii...
L- am reparat.
Nu-mi spune. Are o soră. O geamănă.
La Borgin şi Burke. Formează un pasaj.
Ingenios.
Draco...
Cu ani în urmă, am cunoscut un băiat care făcea numai alegeri greşite.
- Te rog, lasă-mă să te ajut. - Nu vreau ajutorul tău!
Nu înţelegi? Trebuie să fac asta.
Trebuie să te omor.
Sau o să mă omoare el.
la te uită ce avem aici.
Bravo, Draco.
Bună seara, Bellatrix.
Cred că se cuvin nişte prezentări, tu nu?
Cu plăcere, Albus, dar mă tem că timpul ne cam presează pe toţi.
Fă-o!
N- are curaj. Exact ca tatăI lui.
Lasă-mă să-I omor cum ştiu eu.
Nu! Lordul Întunecat a spus clar că băiatul trebuie s-o facă.
Ăsta e momentul tău. Fă-o.
Hai, Draco!
Acum!
Nu.
Severus.
Te rog.
Avada Kedavra.
Da!
Hagrid! Eşti aici?
Plesneală! Avea încredere în tine!
Du-te.
Întemniţează!
Ripostează! Ripostează, laşule!
Nu! E al Lordului Întunecat.
Sectumsempra!
Îndrăzneşti să-mi foloseşti propriile vrăji împotriva mea, Potter?
Da.
Eu sunt Prinţul Semipur.
Potter...
În urma celor întâmplate,
dacă simţi nevoia să vorbeşti cu cineva...
Ar trebui să ştii că profesorul Dumbledore...
Ai însemnat foarte mult pentru el.
Crezi că ar fi făcut-o?
Draco?
Nu.
Nu, îşi cobora bagheta.
Până la urmă, a fost Plesneală.
A fost mereu Plesneală.
Şi eu n-am făcut nimic.
E fals.
Deschide-I.
"Pentru Lordul Întunecat.
Voi fi mort cu mult înainte să citeşti asta,
dar vreau să ştii că eu ţi-am descoperit secretul.
Am furat adevăratul Horcrux şi am să-I distrug cât de curând.
Înfrunt moartea în speranţa că atunci când îţi vei găsi naşul,
vei fi din nou muritor.
R.A.B."
R.A.B.
Nu ştiu.
Dar oricine sunt, ei au adevăratul Horcrux.
Ceea ce înseamnă că totul a fost în zadar.
Totul.
Pe Ron nu-I deranjează, ştii?
Tu şi Ginny.
Dar în locul tău, când e prin preajmă, eu aş menţine săruturile la minim.
Nu mă mai întorc, Hermione.
Trebuie să termin ce a început Dumbledore
şi nu ştiu unde o să mă ducă asta,
dar am să te anunţ pe tine şi pe Ron unde sunt, când voi putea.
Întotdeauna ţi-am admirat curajul, Harry.
Dar, uneori, eşti chiar greu de cap.
Doar nu crezi că ai să poţi găsi toate Horcruxurile alea singur, nu?
Ai nevoie de noi, Harry.
Nu mi-am dat niciodată seama cât de frumos e locul ăsta.
SupRip by XRAiN
HARRY POTTER ŞI PRINŢUL SEMIPUR