Bun-venit, muritori nesăbuiți, în New Orleans!
Un loc extrem de paranormal,
unde înmormântările sumbre se termină cu o sărbătoare.
Unde moartea nu e un sfârșit,
ci un nou început.
Și până și durerea poate fi o poartă spre bucurie,
dacă cineva e dispus să-i treacă pragul.
E 11:58! Să ne pregătim!
Scuze, barman?
Scuze, scuze. Barman, îmi dai o băutură? O, bine.
Poftim!
Poți s-o iei pe-a mea.
Dar o să rămâi fără.
Nu-i nimic, eu nu beau prea mult.
Poate o putem împărți.
Da.
Ești aici cu cineva?
Da.
Sunt aici cu colegii, care sunt în spatele meu, fiind foarte ciudați.
Ce anume faci?
Sunt astrofizician.
Asta e ca...
un inginer în industria aerospațială.
- Mai degrabă "optică". Fac lentile. - Optică.
De pildă, acum lucrez la o formulă de a localiza materie neagră,
combinând instrucțiuni pe care le avem cu ce învățăm din mecanica cuantică.
- Și e foarte complicat, dar... - Deci încerci să vezi ce nu se vede.
Exact asta fac.
Ai spus-o mult mai bine.
Bine, într-un fel, și eu fac cam același lucru.
Fac tururi cu fantome.
Deci nu faci deloc același lucru.
Deloc, dar e oarecum la fel.
Ajut oamenii să vadă lucruri pe care nu le pot vedea mereu.
Adică fantome care zboară prin aer.
- Apariții... - Zece!
- Spirite care trec prin ziduri... - Nouă! Opt!
- Și posedă oameni. - Râzi de mine.
Șapte!
- Dar vino într-unul din tururile mele! - Șase! Cinci!
- Da! - Patru!
Da.
Trei! Doi! Unu!
La mulți ani!
Eu sunt Ben.
Alyssa.
Ben?
Ascultă, nu-mi place să-ți fac ziua și mai proastă,
dar așa nu mai merge.
Ce te face să crezi că am o zi proastă?
De ce presupun că ai o zi proastă?
Pentru că miroși ca ieri.
Poftim!
Câți sunt acolo?
- Șapte. - Bine, șapte.
De ce îi faci încă turul?
- Pot să te strecor afară prin spate. - Nu, o să mă urmărească.
O fac întotdeauna.
Da.
Tu ești Ben? Ghidul nostru?
- Da, eu. - Eu sunt din Syracuse.
Grozav! O să citim niște nume. Asta o să facem.
Și vreau să aud A-I-C-I, cuvântul "aici",
și e singurul cuvânt pe care trebuie să-l aud, da?
- Deci avem un "John Peluso"? - Prezent.
- Am fost contabil aproape 50 de ani. - Nu îmi pasă.
Se pare că avem și o Carol.
Aici!
- Eu sunt Carol. Și tu ești Carol? - Da, adică, ce ciudat!
Carol e un nume foarte comun.
Nu e clădirea asta bântuită?
Ăsta e un tur istoric per pedes.
O să vă arăt lucruri și o să vă vorbesc despre ele.
Fără povești cu fantome.
Deci...
Am auzit că această catedrală... are fantome.
Nu există fantome.
Eu cred în fantome.
Mătușa mea Barbara era pasionată de păsări și adora păsările colibri.
În ziua înmormântării ei, ce vedem?
O pasăre colibri!
Bine, Carol...
Hai să vă spun un mic adevăr.
Am fost în fiecare "casă bântuită"
din cel mai bântuit oraș din lume.
Am fost și în clădirea aia. 72 de ore.
Vreți să știți ce am găsit?
Nimic. Absolut nimic.
Nu există fantome. Viața e o mizerie, toți suntem o mizerie!
Scuze...
Îmi pare rău.
Bine, haideți!
CIMITIRUL FOURNETTE nr 2
NU INTRAȚI
Bun-venit acasă!
Sunt cei cu mutatul.
Da, am ajuns. Cât de aproape sunteți voi?
Cum sunteți cu patru ore în urmă? Am plecat în același timp.
Da, înțeleg o pauză de masă, dar asta pare mai mult ca o cină și un film.
Ne vedem când ne vedem.
Ce ți-e și cu ăștia!
Travis?
Sunt aici, mamă.
Cercetez casa.
E timpul. E timpul. E cineva aici.
La locuri toată lumea! La locuri!
Ne vede.
Locul ăsta o să fie grozav după ce-l reparăm.
Vrei să-ți alegi camera?
E probabil sus.
- Îți place? - Nu.
Nu azi.
Bun-venit acasă!
Nu, nu, nu!
Bondocel, ce e?
Locul ăsta e bântuit!
Bine, stai.
Știu că locul nu e atât de călduros pe cât speram.
Dar o să băgăm puțină lumină aici și va părea mai bine.
O să aprind o lumânare de vanilie și asta va schimba totul.
Zici tu?
Scumpule, trebuie să-i acorzi o șansă.
Asta e casa noastră acum.
Nu. Plecăm.
Nu, nu.
Hai, urcă-n mașină!
- Centurile. Întâi siguranța. - De ce nu...?
- Încet, încet, poți s-o faci. - Bine.
- Mami e aici. - Bine.
Nicio grijă, îmi plac antichitățile, dar nu chiar atât!
O să vă întoarceți.
CASA BÂNTUITĂ
Bine, bine. Răspund eu, Alyssa.
- Scuze, îl știți pe tipul care stă aici? - Da, dar nu e foarte prietenos.
Alo?
- Deci așa trăiește un geniu. - Ce faci?
Ușurel! Nu sunt hoț!
Uite! Comorile pe care le caut sunt în ceruri.
Ce psihopat intră așa în casa cuiva?
Scuze, știu că oportunitatea bate la ușă, de obicei, dar uneori e nerăbdătoare.
- Ca acum. - Ce?
De ce...? De ce ai o pisică?
- Nu e a ta? - Nu.
Am crezut că e a ta. Implora să intre.
Vezi-ți de drum, prietenul meu blănos!
Presupun că micuțul doar a simțit toată energia pozitivă din acest...
apartament fermecător.
Să crăpăm un geam?
Apropo, eu sunt părintele Kent.
Bună, Kent!
- Te superi dacă iau loc? - Absolut, mă supăr.
Bine, bine.
Uite, o întrebare și după aceea plec.
Vrei să fii erou?
Pas.
- Ești gata să fii uluit? - La revedere!
Două cuvinte.
Fotografie spectrală.
Da.
Asta ți-a captat atenția?
Cu siguranță mi-a captat-o mie.
Chiar ai creat o cameră suficient de puternică
pentru a capta ceva numit particula-fantomă?
Nu, eu n-am numit-o niciodată așa. Asta a fost presa.
Oricum, am fost ridiculizat profesional.
Hei, doctor Frankenstein.
A fost un om de știință și au venit la el cu furcile.
Și de ce?
- Pentru că a încercat să creeze ceva. - El a creat un monstru, bine?
Și, dacă nu mă înșel, a omorât câțiva oameni, nu?
Monstrul unui om e costumul grozav de Halloween al altuia.
- Sunt uluit! Bine, haide! - Ascultă-mă!
Am primit un telefon de la o femeie foarte drăguță.
Are un copil drăguț
și cred că au casa bântuită.
Voia ca eu să fac un exorcism,
dar ceea ce cred eu că ne trebuie e
un expert în paranormal.
- Sunt ghid turistic. - Ești Ben Matthias.
Ai lucrat la Centrul Spațial, construind telescoape.
Înainte de asta, ai fost astrofizician la CERN.
Acum faci tururi pe jos?
E ca și cum l-ai pune pe Michael Jordan să joace baseball.
Hai să te băgăm într-un joc pentru tine. Jucând în poziția corectă.
Femeia aia e probabil țăcănită.
Nu există fantome.
Atunci unde e răul
dacă mergi o oră spre nord, faci câteva poze cu camera fantomă
și îi liniștești?
Nu conduc o oră nicăieri...
Plătește.
2.000$.
Care e adresa?
Banii vorbesc.
Hei, și mie-mi vorbesc. Dar șșt!
Nu spune nimic!
Barosanul de sus veghează mereu
și mă ține într-o lesă foarte scurtă.
- Da, nu destul de scurtă. - Hei, ascultă...
Treaba mea e să am credință
și eu am în tine.
Știi că noi suntem atât de diferiți, dar, când suntem împreună, ne e foarte bine?
De acord.
Asta e ca o punte între ce faci tu și ce fac eu.
Nu? Așa că, uite...
Ce faci...?
E un obiectiv.
- E un obiectiv! - Ai grijă!
Lentile cuantice
care, dacă totul va merge cum ar trebui,
ne vor schimba viața.
Bine, ia să vedem asta.
Ce?
Normal, baterie moartă.
- Ben? - Gabbie?
- Ai venit! - Încântat. Scuze că am întârziat.
O ceață s-a ridicat în apropierea casei și a fost ciudat, dar...
- Da, apropo de asta... - E-n regulă.
Stai!
Ar trebui să te avertizez înainte să intri în casă.
E rău aici, e rău.
Oricâtă nevoie am de tine,
poți să pleci.
- Nu, nu, nu. - Da, ar trebui să pleci.
- Dacă vrei, poți. - E-n regulă, Gabbie.
Nu mi-e frică de câteva fantome.
Spui asta acum.
Dar, zău,
asta ți-ar putea schimba cursul întregii vieți.
Odată ce intri, gata,
nu mai e cale de întoarcere.
Bănuiesc că e un risc pe care sunt dispus să mi-l asum.
Acum, apropo de bani...
Perfect.
Bine.
La naiba!
- Da. - Nu trebuia să-mi dai atâția bani.
- Nici nu știu dacă pot să-i iau. - Nu, ia-i, insist.
Bine, îi iau.
- Îmi spui mai multe despre casa asta? - Probabil cel mai bine ar fi să-ți arăt.
- Da, da, hai s-o facem! - Da.
Bine.
Ei cine sunt?
Neclar. Am întrebat.
Există multe teorii colorate despre locul ăsta.
Bine, ăsta e fiul meu.
Dormim aici. Din anumite motive, e mai sigur aici.
Și sunteți doar voi doi?
Da, păi, tatăl lui...
Hei, bondocel!
Salut, prietene!
Vrei să ieși să-l cunoști pe dl Matthias?
Ce ai acolo?
Linia de apărare.
În linia ta de apărare, îl ai pe...
Action Guy?
Cine e Action Guy?
Îl știi pe Action Guy, nu?
Cel cu pantoful?
Îți amintești de el?
- Ca armă? - Da.
Folosește pantoful ca armă.
Și spunea... Avea un slogan, spunea ceva de genul...
"Mai zi-o o dată! Mai zi-o o dată, băiete!"
Nu-ți amintești asta?
Ca abuelita cu chancla!
Poate era doar la magazinul meu cu reduceri.
Dar tu?
Eu am fost doctor în New York
și mama e de aici.
Și voiam un început nou.
Întotdeauna mi-am dorit să mă întorc și să deschid o pensiune.
Asta e o reacție involuntară nefericită.
- Nu îți plac pensiunile? - Sunt în regulă. Doar că...
Sincer, eu le văd ca o grămadă de străini care se întâlnesc,
fac schimb de politețuri.
"Ce mai faci?" Bla, bla, bla, știi?
Și, dacă e să fiu sincer, chiar e cel mai rău coșmar al meu.
Asta e de ajutor. Mulțumesc.
Știi, nu avem multe rude.
Am găsit locul ăsta pe Zillow.
M-am gândit că ar fi un mod grozav
pentru fiul meu de a cunoaște oameni noi și interesanți.
Își face greu prieteni.
Și eu.
După aia, lucrurile au devenit foarte...
- rele. - Cumplite.
Da.
Oricum, părintele Kent a menționat că ai un obiectiv special pentru cameră.
Corect.
- Bine, o să începem din camera asta. - Stai, nu folosi blițul!
Și...
de ce?
Nu le place.
Poate începem în sala de mese cu pozele.
Doar ce...
le pusesem la loc.
E aici acum.
Îmi jucați feste, nu?
Vi se pare amuzant, nu?
Faceți glume cu mine.
O să verific dacă-s fantome aici.
- Nu, nu... - Nu, nu-l atinge!
Nu-l atinge!
Nimic.
- Nu faci o poză? - Poză?
Da.
Pentru asta sunt aici.
N-o face acum,
dar, în mod normal, întoarce capul și te urmărește.
- E absolut terifiant. - Este.
Adică, sunt epuizat.
Și... subsolul.
Uneori, mă ia o durere ascuțită
pe ambele părți când merg pe-aici.
Așa că o s-o fac.
Bine.
Dacă vrei să te întorci jos și să ne aștepți în cort, e în regulă.
- Bine, dragule? - Nu.
Vreau să fac asta.
Bine, sunt aici. Mami e aici.
Poți să faci asta.
Băiatul meu curajos.
Bine! Bine. Sunt aici, sunt aici.
Ești bine, ești bine.
O, puiule.
De ce nu te duci tu, dacă e așa ușor?
- Tot ce trebuie să faci... - Ești bine, uită-te la mine!
E să pui un picior în fața celuilalt.
E, de fapt, doar după miezul nopții.
Mda.
Tipul ăsta e pe bune?
Clar că nu.
Bine? Băiatul meu mare.
Fac doar câteva calcule finale aici.
Veste bună.
Nu-s fantome.
Știu că poate fi înfricoșător.
O casă mare ca asta, scârțâie noaptea, curent rece.
Se întâmplă, dar există o chestie numită
puterea sugestiei.
Da, probabil că trebuie doar să mă calmez, nu-i așa?
N-ar strica.
Dacă există fantome, ce anume sunt?
Revenim la Deadliest Catch...
Furtuna s-a terminat, în sfârșit, așa că o să începem.
Pe terenul crabilor.
Puneți restul oalelor pe foc și spuneți-i Sezonul crabilor 2018.
Și gata, n-ai zice?
Ba da.
La două zile după pornirea...
Pentru credincioși, fantomele sunt la fel de reale ca și cei vii. Și fantome...
revin la ceea ce ei speră să fie ultima tranșă de crabi.
Haide, superstar!
După cum vom afla, aceste sfere, semnăturile energetice ale fantomelor
pot însemna pur și simplu că e...
mediu. Asta ne va duce acasă.
Ce?
Dar cum...
Salut! Ești Ben, nu?
O, nu, nu, nu, nu. Nu. Nu. Nu. Nu. Nu.
Bine, acum să încercăm fără bliț.
Puterea sugestiei.
Un vis urât, Ben. Atât a fost. Doar un vis urât.
Ce se întâmplă?
Ce?
Ce, mă urmărești?
Bine. Totul o să fie bine.
Nu, nu, nu!
Întoarce-te!
Exact la timp.
Ceva m-a urmărit acasă!
Hai, scumpule, să-i aducem niște cearceafuri.
Stați, așteptați!
Nu!
Hei, am spus...
că ceva...
m-a urmărit până acasă!
Când am înțeles prima dată
ce se întâmplă aici,
nu eram aici.
Chiar crezi că mi-aș ține fiul într-o casă bântuită?
- Nu, n-o să... - Nu, exact.
Dar nu conta unde ne duceam.
Fantomele astea,
și bănuiesc că sunt destul de multe,
sunt ca...
ploșnițele de pat.
Dacă pui un picior înăuntru, se prind de tine.
Am încercat să părăsim orașul, ne-am mutat de la un hotel la altul,
dar bântuielile doar se înrăutățeau.
Ne-au silit să ne întoarcem aici, la fel ca pe tine.
Deci ai fi putut să-mi spui că n-o să mă mai pot întoarce acasă.
Nu, nu, nu! Tu ai intrat pe ușa aia. Eu te-am avertizat!
Ai fi putut să-mi spui ce se întâmplă înainte să...
Bună! Da.
Ai fi putut să-mi spui înainte să mă lași să plec...
M-aș simți mai rău
dacă n-ai fi luat atâția bani
doar ca să folosești o cameră moartă și să mâzgălești ceva.
Chiar... am făcut asta.
Turtă?
Da, e cam târziu, nu?
- Sunt bune. - Sunt.
Am un copil.
Nu poate merge nicăieri noaptea fără să-l urmărească o fantomă.
Îmi pare rău, dar voi face orice ca să-mi apăr fiul.
Înțeleg asta, dar...
nu ai nevoie de mine.
Ai nevoie de un exorcist.
Am încercat asta.
Același lucru mi s-a întâmplat și mie.
O, Doamne!
Ben, bine ai venit!
Surpriză!
Și tu ești băgat în asta? Ai știut de la început? Parcă ești preot!
Ce vrei să spun? Necunoscute sunt căile Domnului!
Nu, ești un monstru!
- Hei, ai fost plătit. - Nu suficient.
- Te-am întrebat, ești gata să fii erou? - Și ce am spus? Am spus "nu".
Dar ochii tăi strigau "da"!
Bine. Bine.
Tu ai spus că el e expert.
- Expert, nu sunt... - Este expert.
Trebuie doar încurajat de antrenorul Kent.
Chestia asta funcționează sau nu?
De fapt, am făcut o fotografie.
- Fost-am orbi, însă acum vedem. - N-am fost sigur la început.
Dar cred că e marinarul din tabloul de la etaj.
Har divin!
Hei, știți ce?
Acum putem să folosim camera lui Ben
și să identificăm fiecare fantomă din casa asta ciudată,
să vedem cu ce ne confruntăm, ca lupta să fie corectă.
De ce să ne luptăm cu fantomele?
Ar trebui să vedem cum am fost prinși aici și cum să ne recuperăm viețile.
Suntem într-o luptă, fie că ne place, fie că nu.
Uneori parcă te concentrezi la ce e negativ.
Da, pentru că n-o să mai mergem niciodată acasă.
Vezi, asta e deprimant.
Stai, fantoma noastră tot voia să ne întoarcem.
Da, și a mea.
Și a mea.
Îi lipsea jumătate de față, deci era greu de înțeles,
dar spunea întruna: "toarce-te", "toarce-te".
Stați, nu voiau să ne bântuie.
Ne vor aici, din anumite motive.
- E miezul nopții. Repede! - Da.
Ce s-a întâmplat?
După miezul nopții, stăm toți împreună în camera asta.
E mai sigur așa.
Părintele Kent a cerut canapeaua albastră.
Da, dacă nu vrei tu să dormi acolo.
Doar că am dureri de spate, de la câte picioare am spălat în Calcutta.
Ia canapeaua!
Dormi cât vrei.
Dacă ne vor aici, o să aflu de ce.
Hei, unde te duci?
N-ai voie să pleci după miezul nopții! Încalci regulile. Oprește-te!
Mamă!
Oamenii ăștia sunt...
Alo? E cineva?
Gabbie?
Travis?
Nu.
Te-am speriat?
Bine, ar trebui să te sperii.
Va fi atât de încântat că ești aici! Îi plac oaspeții.
Ben, ești...?
- Ce? - Ben, ești bine?
Ne va mai trebui ajutor.
E timpul să adunăm Echipa de Vis.
- Asta e porecla noastră. - Sunt aproape sigur că e luată.
Primul lucru e să aflăm ce s-a întâmplat în casa asta.
De aceea l-am contactat pe cel mai de seamă istoric
al caselor din renașterea grecească din zonă.
Mă rog, el a murit,
dar m-am sucit repede, pentru că asta face Echipa de Vis,
și am descoperit că există un profesor la Tulane
care a scris o carte despre casele bântuite din Louisiana.
S-au vândut doar vreo nouă exemplare, dar, hei, nu e mort.
Dle profesor...
Dacă veniți aici să vorbiți despre note, faceți stânga-mprejur și plecați!
Pentru că vă pic!
De fapt, nu suntem elevi. Dar am o întrebare pentru tine, dle.
Știi ceva despre locul ăsta?
Știința începe cu observarea.
Deci o să fac poze cu toate fantomele, ca să știm exact cu ce avem de-a face.
Grozav! Și, după ce știm cu ce avem de-a face,
ne va trebui cineva care poate vorbi cu fantomele.
Un clarvăzător.
Am găsit unul în bugetul nostru.
DOAR ENERGIE POZITIVĂ
Face citiri la Bar Mitzvah,
dar e bine cotată pe Yelp.
Faceți-vă comozi!
Cine e Mitchell?
- Nu știu. - Gândește-te mai bine!
Întâlnesc mulți oameni la parohie, așa că bănuiesc că e posibil ca...
Nu cunoaște pe nimeni pe nume Mitchell.
Dar Giovanni?
- Nu, nu cred... - Gary?
Ai întâlnit recent pe cineva numit Gary?
Bine, deci acum ne gândim la nume care încep cu "G"?
- Bine, deci n-ai niciun Gary? - De fapt, e bună. Ești foarte bună.
Nu, am cunoscut un văr Gary în cartierul meu.
- Mulțumesc mult pentru azi... - Minți!
Nu ai întâlnit un Gary.
Ai întâlnit pe cineva numit Gabbie?
Bebe trebuie să ajungă acasă înainte de întuneric!
De ce trebuie să ajungi acasă atât de repede?
I-am văzut pe băieții ăia alergându-te.
Doar mă conduceau acasă.
Cred că au doar nevoie
de puțin mai mult timp ca să mă cunoască.
- Da. - Văd că ești ocupat.
Casa aia are un șir de evenimente traumatizante.
Explozii.
Nisipuri mișcătoare.
În Louisiana!
Familia aia ar fi bine să se mute.
Acum mâncați! Happy Hour se termină la șase!
Bine?
Încă o dată.
Încă o dată. Deschide!
Glumești?
Atâta activitate la miezul nopții!
Am încercat să deslușesc fantomele, dar e greu, pentru că nu stau locului.
Nu se mișcă doar.
Știu sentimentul ăsta. Fug de ceva.
Mulțumesc că m-ai invitat, părinte Kent.
Cine-mi plătește drumul?
Oamenii...
obișnuiau...
să mănânce aici.
Ți-am spus că e bună.
Nu. E o cameră de luat masa.
Cândva după 1788,
casa a fost descoperită complet construită.
Pe teren nu s-a lucrat niciodată.
Cea mai veche înregistrare pe care am găsit-o
e actul ăsta
dobândit de William Gracey.
L-a cumpărat de la un proprietar anterior nedezvăluit.
Soția lui, Eleanor, a murit de febră galbenă.
Atunci au început lucrurile să devină ciudate.
Nu e grozav?
Adică, de 60 de ani mor să merg în locul ăsta.
De-asta am venit la tine, pentru că ai o viziune.
Băieți, trebuie să văd asta.
Mă operez de inimă săptămâna viitoare.
Tu...
- Nu poți veni. - Trebuie să vin.
- Nu. - Nu, trebuie să vin!
- Nu e o idee bună, e departe. - 60 de ani am încercat să intru acolo.
Pot să vă urmăresc, am mașină.
Nu veni!
Atunci n-ai nevoie de astea.
Bine, bine, fă ce faci.
- Eu mă duc la toaletă și... - Bine. Bine.
Fugi, fugi! Hai! Fugi!
- Ce? Bine, pornesc mașina! - Hai!
Ajutor, ajutor!
Atât de puternic!
Foc, foc, foc! Foc, foc, foc!
Dacă e un spirit rău aici, doar o izgonire va fi bună.
Și vă spun, o să riposteze.
Fantomelor le place să lupte.
De exemplu, în 1813,
un grup de mediumuri a intrat în casa aflată mai la nord de aici.
A durat 21 de zile.
Au muncit pe rupte și l-au scos pe proprietarul ăla decedat de acolo.
Dar toți au fost găsiți...
Câți ani ai tu?
9.
Bine. Vorbesc despre organe pe-afară.
- O, haide! - E încă mic la 9 ani!
Nu e atât de mic, fetițo. Eu conduceam la 9 ani.
Uite, știu că poate a fost un exemplu extrem.
- Da! - Dar erau un grup de amatori.
Eu sunt profesionistă. Bine?
Sunt acreditată, calificată, certificată și pot scăpa de orice chestie moartă.
Nu mă îndoiesc.
Am simțit multă durere în casa asta.
Și durerea neprocesată ține spiritele blocate.
- Bine, poți să ne ajuți să le deblocăm? - Pot s-o fac.
Dar mi-ar trebui o săptămână, plătită,
unde să-mi pot reîncărca cristalele și să-mi fac cercetările.
Și, după aia, o putem face.
O să vă trimit o factură prin PayPal între timp.
Pa, pa!
Mi-a părut bine!
DOUĂ ORE MAI TÂRZIU
Nu mi-ați spus că fantomele astea urmăresc oameni!
Mama ta e sigur dezamăgită de tine.
Știu că e dezamăgită,
pentru că sunt sigură că ea te-a învățat mai bine de-atât!
Am știut eu că e bizar.
Toți oamenii ăștia ciudați, diferiți, trăind în același loc.
Ce face?
E furioasă.
Ce ați făcut voi
e foarte greșit și absolut de neiertat.
Fantoma care m-a urmat acasă era pe un cal.
Aveți idee cum e
să ai o fantomă de cal
atacându-te prin dormitor?
Acum, am decis să fiu mai presus de voi și să vă ajut.
În mare parte, pentru că nu mi-ați dat de ales.
Așa că spuneți-mi,
ce s-a întâmplat în casa asta?
Uau, astea sunt frumoase!
Decupajele astea pe care le-ați...
împrumutat...
- sunt incredibile. - Haide...
Sunt mândru de faptul că Ben a atacat un educator în vârstă?
Sigur că nu. Astea fiind spuse, a meritat pe deplin.
Ziarele astea spun ce s-a întâmplat în casa asta.
Văduvul Gracey și-a pierdut mințile și și-a luat viața.
Suferind de durere. N-am spus eu că am simțit durere?
Da, și se pare că și-a cheltuit toți banii pe un clarvăzător.
"Medium". Ne numim mediumuri.
Un medium.
Mulțumesc.
Cred că ulterior, 66 de oameni s-au mutat în casa asta
și fiecare dintre ei a avut o moarte spectaculos de groaznică
și ciudat de specifică.
Frați morți în duel
Doi frați s-au împușcat într-un duel.
CONSTANCE HATCHAWAY GĂSITĂ MOARTĂ
Și o soție și-a căsăpit 5 soți.
Deci, Gracey trebuie să fie cheia pentru a opri asta.
Cum se numea mediumul?
Madame Leoto, cred.
Madame Leota?
Madame Leota a fost cel mai mare medium.
Căutată de membrii regali și de oameni bogați.
Stai, stai, stai, ce e asta?
E o scrisoare a lui William Gracey către Madame Leota,
în care îi cere să vină în sala lui de spiritism.
- Dar nu avem o sală de spiritism. - Ești sigură?
Stai...
Nu există o cameră la capătul holului.
Vedeți?
Nu e nimic aici.
- E doar... - Stați!
Știu eu.
Uau! Doar ai...
- Bine. Asta... - Da.
Stați, stați, stați! Așteptați!
Stai, ce...? Bine.
Ai grijă, e o treaptă.
Miroase a mucegai.
Ce-i aia?
Ulei.
Stați, cred că știu ce e asta. O secundă.
Bine.
O, Doamne!
Ăsta n-a fost atins de secole.
Poate o să spun o mică binecuvântare. O rugăciune, ca să începem cu dreptul.
Doamne, scutește-ne!
Nu vrem să fim bântuiți
și par să fie atât de mulți oameni răi pe lume.
Să-i bântuie pe ei!
Ce ziceți de un "amin" la trei? Unu, doi, trei, amin!
Amin.
Ești sigură că e preot?
Acum, dacă pot să comunic cu William Gracey,
bănuiesc că va avea răspunsurile de care avem nevoie.
Și, doar ca să fiu sigură,
singurul lucru pe care-l avem e această lumânare Yankee de vanilie franțuzească?
Da, uit mereu
să anulez abonamentul pe Amazon, așa că doar...
Vă rog, luați-vă de mâini!
Acum, o să-mi liniștesc mintea,
ca să pot comunica cu cealaltă parte.
Vă rog, nu mă întrerupeți.
Altfel, va trebui s-o iau de la capăt.
Desigur.
- Doarme. Uitați! Doarme... - Nu, e în...
Hei, e în transă.
E...
- Stai, doarme? - Doarme.
- Doarme? Sau e o transă? - Mă uit direct la ea. A adormit.
Pot să fac asta?
- Bine. - Acum m-ați înfuriat.
Ne pare rău.
Te rog, liniștește-te din nou.
Bine, e...
- De ce... - Poate e narcoleptică?
Eu nu...
Cine e acolo?
Spirite...
Vin aici bine intenționată.
Invoc spiritul lui William Gracey.
Dacă ești aici cu noi,
dă-ne un semn!
E cu noi.
De ce ești aici?
De ce nu pleci?
Dacă ai un mesaj pe care ai dori să ni-l lași
sau un fel de salut,
uite un stilou și un caiet
pe care le-am cumpărat de la CVS.
Vorbește cu
Ben, camera!
Hai, hai, hai! Haide, haide!
Uau! E Gracey!
A plecat.
Ce scrie?
"Vorbește cu Leota".
Chiar poți vorbi cu morții.
Desigur.
Poți contacta pe cineva pentru mine?
Pe cine?
Pe soția mea.
Tu erai spiritul îndurerat.
Numele ei e Alyssa.
Da.
Îmi pare rău.
Nu pot.
Nu cred că e aici.
Ai putea să vezi dacă Leota e aici?
Ședință
Asta pare diferit.
Cum pare?
Nebunie.
Harriet, cheam-o pe Leota!
O invoc pe Madame Leota!
Nu!
Haide! O, Doamne!
- Ajutor! - Harriet!
Bine, bine, stai!
Nu. Stai, stai, stai!
Voiam să plec de aici, dar nu așa!
- Harriet! - Harriet! Haide!
Harriet!
Harriet! Haide!
L-am înfuriat!
N-am știut că o să fie o zi de spa.
- Cine e ăla? - Cine e ăla?
Ăla e Bruce?
- Așteaptă! - Oprește-te! Nu!
- Cine e? - Bruce!
Nu intra, Bruce! Nu intra!
Îmi furi lucrurile, mă lași baltă!
Îți arăt eu!
O să văd casa asta și nimic n-o să mă oprească.
Bruce!
- Ajutor! - Bruce!
Bunico, știi, bunico...
Sunt prea bătrân să mor! Nu e...
AMBULANȚA
Sunt curioasă de ce un bărbat de vârsta lui mergea cu scaunul pe drum.
- Îi place. - Îi place să meargă cu scaunul.
- Da, asta face el. - Asta face el.
Nu-mi place scaunul!
Bine, s-o lăsăm pe altă dată.
- Aveți grijă să se odihnească bine. - Odihnă. Bine.
- Bine? - Da.
Și gata cu entuziasmul sau data viitoare s-ar putea să nu mai fie o alarmă falsă.
A spus că locuiește singur, așa că l-aș ține peste noapte.
Da, poate-i puneți niște perfuzii.
- Nu, uite, uite! - Nu?
- Nu. Nu! - Nu.
O, Doamne!
- Chiar ar trebui să plecăm. - Da, da, da.
- Nu mă lăsați! - Nu te lăsăm.
Relaxează-te!
Ar trebui să mergem acasă.
Întâi ne prinde aici, acum ne târăște afară.
Ajunge! Hotărăște-te odată!
Ăsta nu e Gracey.
Spiritul ăsta malefic nu vrea să vorbim cu Leota.
Ne vede ca pe o amenințare acum.
Hai s-o găsim pe Leota și să vedem ce are de spus.
Să contactăm pe cineva să-i spunem că ești aici,
ca să nu-și facă griji?
E o femeie.
O pun să-mi ducă gunoiul jos.
- Este... - Da, ea va fi bine.
- Da. - Da.
Nu vreau să mă joc acum.
- Trebuie să-ți verific pulsul. - Scumpul meu, limite.
Hai, pleacă de-aici!
Limite.
Îmi pare rău să aud că soția ta a murit.
E bine că nu e aici.
Viii și morții aparțin de locuri diferite.
Vezi tu?
Asta e lumea noastră
și asta e Regiunea de Dincolo.
Și locul în care se suprapun cel mai mult
e locul în care viii pot întâlni morții prin bântuiri.
Cum e casa asta.
Dar, când un suflet moare și trece în Regiunea de Dincolo,
dacă e împăcat, acolo rămâne.
E bine că nu e aici.
E împăcată.
Și pun pariu că ea vrea să fii și tu.
Știu că asta poate sună prostește,
dar eu cred că sufletele pot trimite semne din Regiunea de Dincolo.
Tatăl meu a murit și lui îi plăceau machetele de trenuri.
Le demonta
și le monta în fiecare zi.
Dar în zilele în care sunt foarte tristă,
vreau să spun foarte tristă,
aud întâmplător
un tren undeva la depărtare.
Și știu că e tata care mă salută.
Momentele astea...
se numesc clipiri de fantome.
Ben.
Îmi pare rău că te tutuiesc.
Am doar impresia că te cunosc deja.
Vezi tu, avem un prieten în comun.
Alyssa?
Alyssa!
Alyssa?
Eu n-aș intra acolo...
decât dacă vrei un bilet spre Regiunea de Dincolo!
Ne iei cu tine?
Știm că te duci acolo în curând!
Alyssa!
Alyssa.
- Ben! - Ce, ce, ce?
Bruce a dispărut și se întâmplă ceva.
Bine, mă duc după el.
Bine, dă-mi astea!
- Nu, e trecut de miezul nopții! - Nu!
- Te acopăr eu. - Harriet!
Eu o să ne acopăr cu niște rugăciuni de dimineață.
E miezul nopții!
Nu la Roma.
Vezi ceva?
Nu, dar simt ceva.
Bruce, nu... Ce cauți aici?
Trebuie s-o găsim pe Leota.
Ce ziceți de mansardă?
Nu știu ce să zic. Mansardele sunt mereu terifiante.
E rece? Începe să fie mai rece.
N-ai pantaloni pe tine, Bruce.
Puteți să...?
La naiba!
Bine.
- Du-te sus! - Bruce, stai!
- Bruce, am nevoie să mă protejezi! - Dă drumul! Ce?
- Bruce, stai aici să mă protejezi. - Suferi de inimă. Haide!
Protejează-mă pe mine!
Bine.
Ai grijă acolo sus!
Alo?
Madame Leota?
Avem nevoie de ajutorul tău.
Uo! Hei, hei, hei, hei!
Tu ai făcut asta?
Nu, nu eu!
Leota? Tu ești?
Mai aproape.
O, bine.
Vreau să ies de-aici!
Sfinte...!
Hei, hei, hei...
Hei, ascultă, sunt sigur că ăia au meritat ce au primit,
dar, iubito, ascultă-mă...
Știu că mă auzi, bine, iubito? Fantomă dragă. Pot să-ți spun așa?
Dar eu sunt diferit. Sunt un susținător.
Sunt un aliat pentru tine și pentru toate femeile...
- E cam mucegăită. - Acră.
- Uau! - Pute.
Contaminată.
Bine, scrie...
Aici. "Proprietatea lui Madame Leota".
"Dacă asta nu îți aparține..."
"nu mai da..."
"nicio pagină!"
- O, Doamne! - Hei, Harriet!
Asta e cartea personală de incantații a lui Madame Leota.
O, Doamne!
Unul dintre noi trebuia s-o facă.
Visurile devin realitate! Dumnezeule!
La naiba, ce e asta?
E frumos.
Un glob de cristal.
Valorează ceva?
Doamnă, vă vedem. Bună!
Madame Leota?
Era timpul.
Ții o carte foarte puternică acolo.
Sper că știi s-o folosești.
Cum ai intrat acolo?
Pot să-ți arăt ce s-a întâmplat, dar o să te coste...
Trei dolari.
Ce?
- Asta e jecmăneală! - Bine. Spune!
William Gracey, scufundat în durere,
m-a căutat să iau legătura cu soția lui decedată.
Eleanor Gracey!
Bate în masă, e timpul să răspunzi.
- Fă o punte către Regiunea de Dincolo! - Când nu s-a întors la el...
am chemat-o iar și iar.
Câte o ședință la miezul nopții, timp de un an.
Timp de un an? Câtă nesăbuință!
Cine a spus asta?
Ședințele repetate au deschis porțile tărâmului fantomelor.
Sute de spirite veneau și plecau libere,
dar niciodată iubita lui Eleanor.
L-am implorat să se oprească, de teama a ceea ce am putea chema din greșeală,
dar el a insistat să continuăm.
În curând, Gracey a primit mesaje de la Eleanor
prin care îl implora să i se alăture în cealaltă parte.
Dar eu știam că asta nu era Eleanor.
Invocasem un rău teribil,
care se hrănea cu durerea lui Gracey.
Asta nu era o fantomă obișnuită.
Avea puterea să...
Diseară ne vom îmbrățișa dincolo. - Eleanor
prindă aceste suflete cândva fericite în casa asta.
A mea!
Înainte să îl pot vedea,
spiritul întunecat m-a prins în globul meu de cristal.
Cine știe de cât timp.
Probabil de câteva luni.
A prins 933 de suflete.
Dar are nevoie de 1000, pentru a finaliza ritualul
care îl va lăsa să scape din casa asta.
Atenție la luna plină, când e cel mai puternic.
Nu veți supraviețui.
O, e atâta durere în tine!
Tu o să fii cel mai vulnerabil la manipulările lui.
Nu sub supravegherea noastră. Te apărăm noi.
Ce o să faci tu?
- Da. - Sunt morți deja!
- Da. - O să fie și mai morți.
Bine.
Știți de ce avem nevoie? De o izgonire.
- Da. - O izgonire!
Da, o izgonire,
dar necesită un obiect pe care spiritul l-a deținut cândva.
Când aveți asta...
Ajunge!
Suntem bine. Să găsim un mod de izgonire. Deci...
Nu-mi place să dau vești proaste,
dar au fost 66 de morți în casa asta
de când doamna aia din glob e blocată acolo!
Deci nu are 933.
Are 999.
Și, dacă vreunul dintre voi nu vrea să facă aranjamente funerare,
mai bine plecăm de-aici.
Hâș! Hâș!
Numai eu nu știam că aia e reală?
Ar fi bine să ne grăbim, pentru că toate ședințele astea au trezit casa.
Lasă asta! Fiecare moarte care a avut loc în casa asta s-a petrecut pe lună plină.
Ceea ce înseamnă că avem mai puțin de 4 zile.
N-a spus Madame Leota că am avea nevoie de un obiect pe care îl dețin?
Cum o să găsești un obiect pe care l-a deținut cineva
când nu știi cine e acel cineva?
Eu pot să fac ceva foarte special.
E chiar extraordinar.
Spiritul meu îmi va părăsi corpul și va intra în tărâmul fantomelor,
unde pot vedea spiritul ăla.
- O ședință inversată, dacă vreți. - O ședință inversată?
Mă bag!
Bruce, e foarte periculos. Nu oricine poate face o ședință inversată.
Proiecție astrală.
Doar spune-i "proiecție astrală".
Nu e nevoie să folosești cuvintele astea de parcă le-ai inventat acum.
- E ridicol. - Proiecție astrală?
Ați auzit vreodată de proiecție astrală? E asta în Biblia ta?
- Hai să vorbim despre ce e ridicol. - Harriet, bine, ascultă!
Haide, suntem în aceeași echipă.
Deși nu ne purtăm așa, și asta e exact ce vor.
Mie îmi place ideea unei ședințe inversate.
Ei au venit în tărâmul nostru. Hai să-i vizităm și noi.
O să ne speriați? Nu! O să vă speriem noi!
- Da! - Bau!
Da! O să găsim spiritul ăsta rău în seara asta!
Doar scoateți voi cojile! E-n regulă.
Ai făcut omletă crocantă?
Și bunica mea făcea asta pe vremuri.
Atunci și-a pus ochelari. Rețeta ei...
Ce mai face?
Mă tem că poate e cam tânăr ca să proceseze
teama existențială.
Știi, m-am gândit că, venind aici,
am putea lăsa în urmă tot ce s-a întâmplat cu tatăl lui.
Știi, c-ar putea să alerge, să fie copil, să se distreze,
dar casa asta nu va permite asta.
- E înfricoșător. - Gata cu ouăle!
Aprop-ou de asta.
"Aprop-ou"?
Doamne!
O să cadă de pe pilonul ăla și o să-și rupă piciorul.
Travis! Travis!
Ce-ar fi să mă duc să vorbesc eu cu el?
Bine, doar...
- nu-l îmb-ou-ldi! - T-ou-cmai.
Trebuie să încetăm! Mă întorc.
Mulțumesc.
Hai, echipa!
Ăsta e el aterizând.
Nu așa face un tip care zboară.
Ai dreptate. Așa e.
Ce e?
Copiii de la școală serbează o zi de naștere în seara asta.
Nu pot merge, desigur.
Nu că aș fi fost invitat.
- E crocantă. - E crocantă.
- E foarte crocantă. - Crocănțime cât cuprinde.
Nu știu de ce nu mă plac.
Adică...
Mă îmbrac frumos în fiecare zi,
ridic mereu mâna în clasă
și am grijă ca toată lumea să respecte regulile pe terenul de joacă.
Da, cred că tocmai ți-ai răspuns la întrebare.
Am vorbit cu tata azi.
Da, asta e bine.
Vrea să mă duc în vizită.
Dar cred că ar face-o pe mama să se simtă prost.
Nu-i spune!
Ar fi atât de tristă.
Dacă există un lucru la care mă pricep, e să țin secrete.
Și știi ce?
Asta a fost una bună, da.
E acolo și mă lovește dintr-un oarecare motiv.
Action Guy.
Poftim!
Haide, ia-l! Da.
Ai grijă! E ieftin.
Urma să te întreb dacă voiai să... De fapt, tu...
"Mai zi-o o dată!"
Ai reușit! Bine, ai câștigat.
- Dă-mi-l pe Soulsucker! Vino înapoi! - "Mai zi-o o dată!"
Spirit întunecat, oricine ai fi,
Harriet vine după tine.
Da.
Are ceva magie aia.
Puțin Sângele Dragonului? Iarbă Sfântă? Ce avem acolo?
Salvie de la Costco.
Când îmi părăsesc corpul să mă uit la acest spirit întunecat,
nu vreau să sară nimeni altcineva în el.
Nu că aș crede că se va ajunge acolo.
Am făcut-o de o mie de ori.
Vezi tu, dac-o spui așa, mă face să cred că n-ai făcut-o niciodată.
Ba da.
Probabil c-am făcut-o de vreo 10 mii de ori.
De ce exagerezi așa? Atunci, nu mai cred deloc.
- Cum să mai cred? - Crede, scumpete, crede!
Dacă sunt plecată mai mult de 10 minute, sunați din clopoțelul ăsta.
Dacă mă rătăcesc, mă va ajuta să-mi găsesc drumul înapoi.
Vedeți voi, trebuie să fiu foarte fragilă, ca să pot merge în cealaltă parte.
Asta e o poză cu câinele meu,
care, în mod tragic, s-a mutat să trăiască la o fermă.
De fapt, a fost lovit de o mașină.
A plesnit ca un balon cu apă.
- Soro! - Stai, ce?
Ce?
O să începem!
"Spirite, vin cu intenții curioase."
"Crăpați ușa spre dimensiunea voastră!"
"Protejați-mi corpul în timp ce las cârma asta."
"Căci acum spiritul meu va intra în tărâmul fantomelor."
Gândește-te la lucruri triste! Gândește-te la lucruri triste!
Eleanor?
Gracey! Hei, avem nevoie de ajutorul tău!
N-ar trebui să fii aici.
Hei!
Gracey, așteaptă! Vreau să vorbesc cu tine.
Unu, doi...
trei, patru, cinci, șase, șapte.
Iubitule, știi că-mi place blues-ul,
dar poți să cânți ceva mai...
vesel?
Numai asta vrea să audă.
Bea în continuare! O să fie mai vesel.
Nu-l lăsa să te prindă aici.
Eleanor?
Gracey?
Gracey, trebuie să mă ajuți.
Ben...
totul e din vina mea.
Spiritul ăsta întunecat... Cine e?
Nimeni nu-i știe numele de muritor,
dar nu e unul dintre noi.
Puterea lui în tărâmul ăsta e dincolo de control.
Pe mulți dintre noi ne-a silit să-i facem voia.
Te rog, nu trebuie să-l lași să ia ultimul suflet.
Sau vom rămâne toți prinși aici pentru totdeauna.
Stai!
Vine acum!
- Pleacă acum! - Gracey!
O, nu, e aici!
Vino!
- Pe aici! - E aici.
Ia-mă de mână!
Repede! Repede!
Repede, aici.
Ascunde-te! Ascunde-te!
Nu, nu, nu!
Nu! O, haide!
Ben...
Mă căutai?
Nu. Nu.
Stai!
Ce?
Nu ai de ce să te temi.
Știu că locul ăsta e absolut plin
de suflete dintre cele mai îndurerate,
care caută tot ce n-au avut în viață.
Caută un scop, prea lașe să facă ceva în privința asta.
Dar tu ești promițător.
Știi că viața nu are niciun sens.
Că toți ajungem în pământ.
Bau!
Dacă ești dispus să mă ajuți, pot să-ți dau ceea ce vrei.
Nu! Nu!
Tărâmul spiritelor nu mă primește în seara asta.
Nu are rost să fugi!
Suferința e pentru cei slabi și eu știu calea de ieșire.
Avem de făcut o înțelegere.
E chiar dezamăgitor, dar...
Dar fiorii încep abia mai târziu.
Ăsta nu e Ben.
Poți obține ce îți dorești.
Dacă ești dispus!
Ben!
Sunt eu, sunt eu, sunt eu.
Sunt bine.
L-am văzut.
Fantoma asta nu e una obișnuită.
Gracey era îngrozit.
Adică toți erau.
Haide, o fantomă care bântuie alte fantome?
Nu e corect.
Nu există reguli?
Arăta uman?
Oarecum.
Mergea șchiopătat, cu un baston, și-și ducea capul într-o cutie de pălării.
Ce e "oarecum" uman la asta?
Ce-am mai putea folosi ca să identificăm Fantoma cu Cutia de Pălării?
Pot să-ți dau ceea ce vrei.
Fața din cutie...
avea un rânjet.
Rânjetul ăsta mi-e gravat în memorie.
Cum era acolo?
Păi, pentru un tărâm de fantome, era atâta...
viață.
Adică nici n-a fost greu să inversez ședința.
Nu, eu simt că am simțit-o câteva minute,
adică eram în transă.
- Ca o experiență în afara corpului. - O scuturare scurtă, o furnicătură.
Știu, Harriet, că poți să faci asta,
dar eu mă simțeam atât de fragil.
Nu, nu, e-n regulă.
- Sunt limitată. - Nu, nu ești.
Asta este.
Nici familia mea nu credea că am darul.
Ai rude în viață?
Trei surori. M-au hărțuit în fiecare zi a vieții mele.
Sora cea mare? E groaznică.
Sora mea mijlocie e o persoană îngrozitoare.
Dar sora mea cea mică...
Chiar cred că e diavolul.
Oricum,
știu că nu e ușor să fii în preajma mea.
Nu, nu e asta, Harriet.
Mă vrea pe mine.
Cred că vrea să fiu ultimul lui suflet.
Nu, Ben, uită-te la mine!
Nu ești singur.
Soția mea a murit într-un accident de mașină.
Cum era?
Era cea mai bună.
Da, era ea însăși.
Și îi plăcea să danseze.
Nu știa să danseze, dar îi plăcea.
Și era cea mai înceată alergătoare din lume.
Spunea: "Hai să alergăm!"
și mânca un sandviș cu carne și cașcaval, "aportul de carbohidrați", îi zicea.
Era genul de persoană care includea pe toată lumea.
Și eu eram...
Eu eram exact invers. Oamenii îmi dădeau emoții.
Tu nu ai aptitudini sociale deloc.
Așa e.
Și nu aveam
cum să ajung unde am ajuns fără ea.
Apoi, într-o zi, ea...
A decis să se ducă să ia niște bulete de cartofi.
Îi adora.
M-a rugat să merg cu ea.
Și n-am putut, pentru că eram frustrat.
Aveam atât de mult de lucru și atâtea lucruri de făcut!
Așa că eu...
Așa că am izbucnit.
Și am spus: "Nu acum, fac ceva."
Și, după aia, a plecat.
Se pare că s-a oprit să ia niște înghețată,
la un mic Baskin Robbins.
A avut un accident
și, după vreo 20 de minute,
s-a dus, și...
De-aia mi-am dedicat tot timpul și energia
să termin camera.
Pentru că voiam doar s-o mai văd o dată.
A murit singură.
Și am impresia că nu știa că o iubesc.
Nu, sunt sigură că știa.
Știa cu siguranță.
Doamne!
- Ce colesterol avea femeia aia? - Bruce!
Vă imaginați?
Carne cu cașcaval, bulete de cartofi.
S-a oprit să ia înghețată.
- Sare și grăsimi. - Dumnezeule!
- Atât. - Bruce!
Se ducea la livada de oase!
- O, Doamne! - Mersi, Bruce.
Aveam nevoie de asta.
Nu știu dacă vreunul dintre noi va scăpa cu viață.
Ben se pare că e pe ducă, dar vă spun,
n-aș vrea să trec prin asta cu nimeni altcineva.
Stai, stai! Puștiule...
Ai spus că imaginea feței lui
ți-a fost gravată în minte.
Da.
Am o idee.
POLIȚIA NEW ORLEANS
Prietenul meu a fost jefuit și trece prin traumă acum,
dar am dori un portretist, cât are totul proaspăt în minte.
Era înalt.
Și cam cocoșat.
Foarte slab.
Avea părul care-i ieșea dintr-un joben.
- Joben? - Da. Da.
- Deci un joben? - Joben.
Nu un melon sau o pălărie de cowboy.
- Ca o pălărie de operă. - Ca de magician... Da.
- Pălărie de magician! - Ai putea scoate un iepure din el.
Ochii?
Distanțați, apropiați, obișnuiți?
Normali, cred. Obișnuiți.
Bine, ochi obișnuiți.
Dar erau un pic înfundați în adâncul cavității oculare.
Ochi adânciți!
- Ochi adânciți. - Ca un raton.
- Ochi bulbucați! - Adică, în spate.
Ochii lui făceau asta. Și n-avea pleoape.
Deci erau în craniu, fără pleoape.
- Dar nasul? - N-avea nas.
- N-avea... - N-avea nas.
De ce ar avea nas?
- Zâmbea. - Bărbatul care te-a jefuit zâmbea?
Dar nu avea buze.
- Era un zâmbet perpetuu, cam ca... - Sigur.
Era ca... Da, așa.
- Cam așa. - Exact. Da.
Fără buze, de ce nu? De ce ar avea buze?
Ăsta e omul care te-a jefuit?
Ai făcut ăsta acum? E uimitor!
Știi ce ar fi distractiv?
Să-l vedem cu piele.
Secția de poliție a ajutat!
Alistair Crump.
Om foarte rău, foarte rău.
Fiul unui magnat imobiliar, Addison Crump.
Un tată crud care l-a dat afară pe Alistair din casă când era băiețel,
după ce a susținut că Alistair a plâns prea mult la înmormântarea mamei lui.
A spus că trebuia să-l facă un bărbat mai dur.
Înalta societate a tatălui său i-a întors spatele.
Și, fără prieteni și fără alte rude, Alistair a dispărut.
Câțiva ani mai târziu, după moartea misterioasă a tatălui său,
Alistair s-a întors un magnat bogat,
care a devenit faimos pentru petrecerile somptuoase
date chiar cu cei care l-au trădat.
Doar că mulți dintre oaspeții ăia n-au mai ieșit niciodată!
S-au ivit zvonuri că Alistair era implicat într-o formă de magie neagră,
care necesita sacrificii de sânge pentru a-și menține bogăția și puterea.
Nimeni n-a găsit cadavrele,
dar, după ani de maltratări, personalul s-a răzvrătit până la urmă împotriva lui
și l-a decapitat!
CRUMP UCIS!
Chiar înainte să cadă toporul,
Alistair a jurat să se răzbune pe toți de dincolo de mormânt.
Crump, un criminal în viață,
acum, un criminal în moarte.
Din fericire pentru noi, vechea lui casă a fost numită proprietate istorică.
La câteva ore spre nord.
Și transformată într-o pensiune cu mic-dejun.
Mergem acolo să luăm ceva al lui Crump și nu va trebui să murim.
Avem adresa lui.
Îmi iau lucrurile!
Eu știu cum să manevrez obiectul. O să mă întorc...
- Mai zi-o o dată! - O să-l prindem pe tipul ăsta.
- Ne apropiem, asta facem. - Haide, ce-i cu imprimanta?
Hai, trebuie să meargă.
- Merge. - E pornită.
Mai vede cineva asta?
Da, eu.
Ne părăsiți deja?
Ben, uite adresa!
- Dacă ieși, du-te la Conacul Crump! - O, nu!
Îmi plac surprizele.
Și am una grozavă pentru tine.
Hei, Travis...
Nisipuri mișcătoare!
Travis!
O, Doamne! Dinamită!
Suntem prinși! Caută o ieșire!
Trebuie să plecăm! Acum.
Duceți-vă la gargui, repede!
Travis! Trebuie să te apuci de un gargui! Așa ieșim de aici.
Grozav, acum ține-te!
Bine, bine, bine!
Nu te uita în jos!
Ben!
Nu azi, Satană!
Mai bine te-ai întoarce, te mustru!
Nu azi!
Bruce!
Dinții ăia par foarte ascuțiți, Ben.
Doamnă din pictură, ce facem acum?
Orice o să faci, fă-o repede!
Hai, grăbește-te!
Poate vrei să te mai uiți o dată la tavan.
Sau ai putea ajunge ca soțul meu.
Scoate-ne de aici!
O secundă, Travis!
Bine, se apropie!
Vezi aia?
Urcă și poți ieși.
Bine. Bine.
Repede!
Nu pot să mă apuc!
Haide, Ben!
Bine. Bine. Încerc.
O, în sfârșit!
Uite, uite, e Kent!
Kent, hei!
M-am dus la mașină 5 minute și n-am mai putut intra în casă.
Ce s-a întâmplat?
Crump încearcă să ne țină aici.
Bruce!
Bruce! Ridică-te!
Bine. Bine.
E în regulă.
Ia să vedem! Nu.
Calmează-te!
- Nu. Crump. - Ține capul pe spate!
Conduc eu. Nu-ți face griji! Nu avem timp.
Aș vrea să explic, dar nu e timp!
Haide, haide!
Hai, urcă!
- Ai grijă! - Pot, pot.
- Sunt prea tânăr ca să mor! Tu condu! - E mult mai greu decât pare!
Condu! Bine.
- Vezi... Doamne! - Pot, pot.
- Nu vreau să mor! Tu condu! - Bine.
Dă-i blană!
- Merg cât de repede pot. - Ne atacă copacii.
- Doamne! - Mult mai greu decât pare.
Uite așa, uite așa!
- Doamne! - Bine.
- Ai grijă pe unde mergi! - Bine!
- Uau! - Ce se întâmplă?
L-am găsit. Nu e fericit.
Și ce zici de ăia?
Poate o să ne ajute ca cei din tablou.
Bruce, stai cu mine!
CONACUL CRUMP
Nu numai că e o pensiune minunată, dar proprietarii,
Pat și Vic, țin și teatru la cină.
O, Doamne!
Bine, dle fantomă?
Bună!
Te superi dacă aștepți în mașină până mergem să-ți luăm conacul,
ca să nu ne bântui pe vecie?
Mulțumesc.
Începe un tur în 5 minute.
La fix.
Bine, luăm un lucru și plecăm, bine?
Intrăm și ieșim. Foarte repede.
Turul ăsta va dura aproximativ trei ore.
Pauzele de baie sunt strict interzise.
Sir Alistair Crump își dorea cea mai mare casă din Valley.
Veți observa că nu există locuri de stat jos în foaier,
deoarece nu voia ca vreun bărbat sau vreo femeie să stea jos
când intra el.
Bastonul ăla...
i-a aparținut lui Alistair Crump?
Nu, acela e bastonul meu.
Îl folosesc din motive profund personale.
Îi aparține ceva din camera asta lui Alistair Crump?
Nu.
Nu știu de ce suntem aici.
Și aici, veți observa că acest scaun de la capătul mesei
e vizibil mai înalt decât celelalte.
A pus să i se scurteze picioarele
și a adăugat perne pe scaun,
pentru a rămâne deasupra tuturor celorlalți.
Tipul ăsta era atât de meschin, încât aproape că trebuie să respecți asta.
Alea chiar sunt pernele lui?
Nu.
Aici e un portret al celei de-a treia soții a dlui Crump, Margaret.
Margaret era încă doar amanta lui în momentul pictării.
Și, prin intermediul picturii, a aflat a doua soție de idila lui,
când a agățat-o aici, ca ea s-o vadă.
E și ăsta un mod.
Ei bine...
"Nu am încredere în niciun bărbat care citește"
"și în nicio femeie care, trei puncte, citește."
A fost greu să găsească citate sau...?
Pieptenele ăsta de aici a fost al lui Crump?
Nu, e o copie.
- Atunci de ce e într-o cutie de sticlă? - Ai vrea să fii tu ghidul turistic?
Nu.
Scuzați-mă!
Va trebui să închid totul.
A avut loc...
o crimă.
Alistair Crump a fost decapitat.
A fost majordomul?
Nu.
Inocenta din afara orașului?
Ea era cu mine.
Eu sunt Vic, celălalt ghid al vostru.
Și un veteran al scenei și al ecranului.
Mai sunt multe povești ca asta, dacă mă urmăriți în salon.
Pat și Vic, sunt cei mai buni!
O crimă!
- Pe pariu, capul lui e în camera noastră. - Ultima oară n-a fost.
Stați! Ce ați spus?
Se pare că au găsit trupul lui Crump, dar nu și capul.
Și suspectul a ieșit cu mâinile goale.
Deci oamenii cred...
că e încă aici capul.
Mersi, prietene.
- Se pare că... - Trebuie să găsim capul ăla.
Da.
Dar cum, dacă ei nu l-au găsit în 150 de ani?
Mai există o cale.
Nu suntem singuri.
În regulă. Bine.
Dăm lovitura.
O bucată stâncoasă de teren, care oferă adăpost...
Bună!
Îmi dau seama că nu-ți știu numele.
Ben, conversație.
Căpitane?
Ce zici de asta?
De ce ai nevoie?
Poate ne ajuți tu și te ajutăm și noi.
Bine, asta e bine.
E deschis, e deschis.
Bine.
Scrie mesajul pe oglindă, ce vrei să facem.
DUCeȚI-mă LA MARE
- La mare! La mare! Da! - S-a făcut.
- Marea! Putem face asta. Asta se poate. - Da, se poate.
Dacă ne ajuți, te ducem la mare.
Uite...
Bine, ce ne poți spune despre Crump?
Bine.
ULTIMUL SUFLET AL LUI CRUMP TREBUIE SĂ FIE DORNIC
ȘI DACĂ ÎL OBȚINE...: (
URMAȚI-MĂ.
Vă vine să credeți că abia dacă am luat lecții?
Nu, nu. Nu cântați cu mine, vă rog.
O, grozav! O fundătură.
Stați un pic!
Eu nu încap acolo.
Da, nici eu.
Nu.
Vreți să merg eu acolo?
Glumiți? Sunt copil!
Da, e adevărat,
și nu ești obligat să mergi.
Totuși...
- trebuie să mergi. - Trebuie să mergi.
- Ești bine? E în regulă? - Nu! Ăsta e tunelul groazei!
O, nu!
O CAMERISTĂ CARE SE POARTĂ GREȘIT FACE ÎN MORMÂNTUL ei CE ȘI-A DORIT
O, Doamne!
UN MAJORDOM CARE FACE NEROZII ÎN PĂMÂNT SE POATE ÎNVESELI
Aici a ascuns toate cadavrele.
- Travis? - Travis, ești bine?
Travis, ești bine?
Da. Da, sunt bine.
Sper că toată lumea e bine acasă.
Uite!
Ce este?
Bulete de cartofi.
- E o clipire de fantomă. - Ia să văd!
Nu.
Ăia sunt ardeii mei jalapeño.
Mie mi se par bulete.
O, Doamne!
Am ajuns la timp?
Totul pare normal.
Sigur, normalul pentru locul ăsta e terifiant.
Ascultă, dacă nu ne întoarcem în două ore,
și n-am crezut că o să spun asta vreodată, sună la poliție!
Stai!
Stai! Stai un pic! Așteaptă!
Travis, trebuie să rămâi în mașină.
Dar m-am descurcat atât de bine! Am găsit jobenul.
Lasă-mă să particip și eu!
Ascultă, Travis, e prea periculos.
- Bine. O să încerc să dau de tata. - Bine.
Stai aici, bine? Dă-mi-l!
Hai să facem asta, puiule!
Kent, haide, omule! Ce...?
Dacă se ajunge la un exorcism, avem mari probleme.
- De ce...? - Pentru că nu știu ce fac.
Nici măcar nu sunt preot!
Vând articole pentru Halloween.
Mi-am pus ăsta doar pentru a face un ban în plus.
Da, toată lumea vrea să creadă că are casa bântuită,
așa că mă duc, stropesc cu apă sfințită și sunt plătit.
Sunt un impostor.
Îmi pare rău.
Tu...
Ascultă, nu știu ce ești și nici nu-mi pasă.
Tot ce știu e că m-ai ajutat...
Tu m-ai ajutat.
Da, m-ai ajutat să văd că am ceva care e util.
Tu m-ai învățat asta.
Orice ar trebui să înfruntăm în casa aia, n-o putem înfrunta fără tine, bine?
- Nu. - Părinte Kent.
Hai să te întreb ceva.
Vrei să fii erou?
- Nu. - Vezi?
Nu poți folosi ce-am spus eu împotriva mea.
Hai, să mergem, să facem asta!
- Haide, puiule! - O să am nevoie de o băutură.
E aproape miezul nopții.
Da, Harriet trebuie să facă vraja de izgonire acum.
Harriet?
Mi-e frică de...
Bruce, trebuie să încetezi să mai faci asta.
Unde sunt toți?
Casa e goală. S-a terminat.
Harriet a găsit niște bazaconii în cartea aia.
Lucrurile au devenit destul de urâte, dar lupta comună a fost necesară
pentru formarea caracterului.
Bine, și unde sunt Harriet și Gabbie?
Magazinul universal.
Caramele.
- S-au dus să ia caramele? - Da!
S-au dus la cumpărături! Beți până la fund!
De fapt, eu nu vreau, mersi.
Mă duc să-i caut.
Și-apoi au rămas doi!
E Happy Hour pe undeva, nu?
"Ora fericită"?
Ce întorsătură de frază!
Ora fericită!
Tată...
Mi-e frică.
Aia e pălăria?
Nu, de fapt, e doar o copie.
Pot s-o văd?
Bruce, ești bine?
Uite ce-o să se întâmple!
O să-mi dai pălăria.
O să ieși din casa asta și n-o să te mai întorci niciodată.
- Sunt aici, sunt aici. - Unde e Travis?
- Dă-mi pălăria! - Bruce, nu!
Dă-mi aia! Dă-o!
- Dă-o! - Nu! Nu!
Cartea sfântă!
Te dezleg eu, Harriet. Și, Gabbie, te dezleg într-o secundă.
Travis!
La naiba, fato, ce rapidă ești!
- E lună plină. Crump are toate puterile! - Harriet, începe izgonirea!
- Bine. - Poți să faci asta.
Când scârțâie balamale în camere fără uși
și ciudate...
Mulțumim pentru ajutor, profesore.
Bruce!
Locul ăsta nenorocit mă înăbușă.
Cred că e timpul să plec.
O să iau pălăria.
Lasă pălăria!
Sunt 999 de suflete care locuiesc aici!
Dar e întotdeauna loc...
pentru încă unul.
Și când mă gândesc...
că ai fi putut fi tu, Ben.
Travis? Unde e Travis?
Travis e bine, bine? E în mașină, vorbește cu tatăl lui.
Ce? Asta nu se poate!
Gabbie, încă vorbește cu tatăl lui.
Tatăl lui a murit, Ben.
De mai bine de un an.
Surpriză!
Puștiule, mi-e dor de tine. Mi-e dor de tine. Vreau să te văd.
Și eu vreau să te văd.
Dar cum?
Am un suflet dornic.
O, Doamne!
Urăsc să fiu o gazdă groaznică și să plec,
dar trebuie să ajung la o reuniune.
Nu vă faceți griji, nu rămâneți singuri.
O, bine. Și-acum cheamă o armată de fantome.
Lăsați-i pe prietenii mei să vă arate locul.
Pa, pa!
Travis...
Bine, tot ce trebuie să facem e să ajungem la pălărie.
Bine, Harriet, tu du-te la Madame Leota.
Poate o să știe ea ce e de făcut.
- Gabbie, noi doi o să-l găsim pe Travis. - Da.
Bruce, tu stai aici, bine?
O să iei pălăria imediat ce fantomele pleacă. Bine?
De ce ar pleca fantomele?
Pentru că tu ai cea mai importantă slujbă, Kent.
Tu le distragi.
Nu mai avem timp!
- Haide! - Hai!
Kent...
Cred în tine.
Leota!
Travis!
Încearcă să-l țină pe Travis departe de noi!
Travis.
Tată?
- Gabbie! Gabbie! - Ben!
E timpul să-i distrag.
Vreți să pășiți spre mine? Pentru că am un exorcism pentru voi.
Începând de acum.
Cei răi vor fi izgoniți din casa asta.
Madame Leota! Madame Leota...
Avem nevoie de ajutorul tău.
Am încercat să-l izgonesc, dar e mult prea puternic.
Singura șansă pe care o avem de a-l învinge
e să ne unim puterile.
Trebuie să mă eliberezi.
Puterea lui Kent vă obligă!
Ipso facto. Carpe Diem.
Plecați, acum!
Exact cum bănuiam.
Exorcismul n-a avut efect. Știți de ce?
Pentru că sunteți prea proști să înțelegeți latina!
Continuă, funcționează.
Niște fantome ignorante.
Exact. Am spus-o. Dobitoci!
O să mor.
Gracey, am nevoie de ajutorul tău!
Trebuie să mă ajuți să-l găsesc pe Travis.
Hei, Gracey.
Hei, trebuie să mă ajuți!
Pe aici.
Când tărâmurile se întretaie, putem găsi o cale mai rapidă.
Există o vrajă în cartea mea.
Dar poate fi recitată doar de cineva cu un har profund.
Poate că tu nu crezi în tine, dar eu cred în tine.
Eliberează-mă și o să te ajut să-l alungi.
Travis? Tu ești?
Tată, sunt aici.
Nu. Nu. Nu.
Bruce, grăbește-te!
Nu pot să mai trag mult de timp!
O, nu! Nu!
Mă duc să-i găsesc pe ceilalți.
Ben, mult noroc!
Mulțumesc, Gracey.
Travis!
Travis, Travis, vreau să-mi dai mâna!
Mă duc să-l văd pe tata.
Uite, am făcut o greșeală, bine?
M-am înșelat, tatăl tău nu e aici.
Îmi pare tare rău, dar nu avem timp, bine?
Hai, dă-mi mâna!
Nu, dar îl aud.
Travis, cine e bărbatul ăla?
Hei, hei, ascultă, gândește-te!
Tatăl tău ar vrea să fii în siguranță, cu mama ta.
- Vreau să ai încredere în mine. - Nu, nu-mi place aici!
Știu, dar tu și mama ta o să fiți într-un loc complet diferit.
Nu-mi place nicăieri!
Nicăieri nu îmi place fără el.
Ascultă, Travis...
Știu durerea pe care o simți. Și eu o simt.
Dar am nevoie să ai încredere în mine acum, bine?
Vii aici și-mi spui totul despre tristețea ta.
O să fim nefericiți împreună până nu mai rămâne nimic.
Travis, nu ți-e dor de mine?
Tatăl tău te iubește, bine?
Și vrea să vadă și să simtă că prosperi și trăiești!
Haide, Travis!
Așa că haide!
Haide!
Travis, nu-l crede! Nu e tatăl tău.
Nu-l lăsa să te influențeze! Haide, poți s-o faci!
Putem fi din nou împreună! Nu face asta!
Se hrănește cu durerea ta. Trebuie s-o lași în urmă, Travis.
Trebuie s-o lași în urmă, bine?
Bine, bine, ai înțeles, ai înțeles.
Ai înțeles.
Nu, nu mă lăsa! Te rog.
Haide! În regulă. Bine.
E în regulă. E în regulă. E în regulă.
Sunt aici, sunt aici.
Ești bine. Te-ai descurcat bine. Bine?
Bine.
Asta nu e bine!
Hai, Travis! Putem face asta!
Mult noroc! E o ieșire acolo jos.
Travis!
O, slavă Domnului!
- Haide! - Trebuie să mergem!
- Mamă! - Hai, hai, hai!
Du-te! Fugi!
Ți-am spus,
toate drumurile duc la mine.
Și vreau să fie limpede.
Ori îi bântui pe băiatul ăsta și pe mama lui pe veci,
ori tu și cu mine facem o înțelegere.
Tot ce trebuie să fii este...
dornic.
- Nu, nu, nu. - Ben.
- Nu-l asculta! - N-o să-i facă rău lui Travis sau ție.
Nu face asta, Ben, te rog!
- N-o face! - Ben, nu!
Ajunge! Gata.
Și uitați-vă la voi!
Chiar așa vreți să vă petreceți veșnicia?
Urmărind oameni?
Știți ce? Nu sunteți chiar așa de înfricoșători. Chiar nu sunteți.
Și... Ei, tu ești destul de înfricoșător.
Poți să te întorci, doar până termin declamația asta?
Mulțumesc.
Excelentă alegere, Ben!
Ei nu te-ar putea ajuta niciodată cu ce e frânt în inima ta.
Crump vă folosește.
Vă folosește ca să-și facă treburile murdare, și pentru ce?
Ca să rămâneți prizonieri în casa asta pentru totdeauna?
Și, credeți-mă, știu să recunosc o escrocherie.
De fapt, totul a fost o escrocherie.
Da, toată urmărirea a fost doar o diversiune.
În timp ce voi ați fost distrași, noi am luat pălăria.
Poate astăzi e ziua când riscați tot și vă alăturați echipei câștigătoare.
Ziua în care vă revoltați cu toții
și vă întrebați: sunteți gata să fiți eroi?
O, Doamne!
Am cuvântul tău.
O să-i lași în pace și n-o să-i mai bântui niciodată.
Sufletul tău e ultimul de care voi avea nevoie.
Știi ce să faci.
Poți să-i salvezi.
Ben! Ai prieteni aici!
De când ai pășit în casa asta,
aproape c-am simțit gustul durerii tale.
Știu după ce tânjești.
Nu-l asculta!
Spune-o!
Sunt dornic!
Ia-mă de mână
și o să fii alături de iubita ta, Alyssa.
Pentru că în tărâmul ăsta...
nu ai pe nimeni.
Harriet?
E prea târziu.
N-aș fi atât de sigur de asta, Crump.
M-ai închis în glob.
Acum e timpul să mă revanșez.
Eu am eliberat-o.
Eu am făcut asta.
Patetic!
Ocupați-vă de ele!
Vor trebui să treacă de mine întâi.
Și se referă la noi toți!
M-ați trădat toți pentru ultima oară.
O să regretați asta.
Am luat pălăria.
Bruce!
Opriți-l!
- Adu-ne-o! Trebuie să-l izgonim acum! - Da.
M-am săturat de tine, bătrâne.
Distrugeți-i!
- Bruce! - Bruce!
Tot ne trebuie o bucată din obiect.
- Pot eu. Pot să ajut. - Nu, nu, nu, Travis!
Ia...
Vin, Bruce!
Ajută-l pe Travis!
- Aici! - Pe aici!
- Vin! - Ajunge!
Va trebui să fac asta singur.
Stai! Stai, ai dreptate.
Ai perfectă dreptate. Despre mine, despre durerea mea.
Ia pălăria!
Oamenii ăștia...
Nu poți scăpa.
Nu mă pot salva de durerea mea.
Vin!
- Am luat-o! - Harriet, tu ai puterea.
Termină-l!
Dar mă pot salva de tine.
Când scârțâie balamale în camere fără uși...
unde aerul stă sigur nemișcat...
sufletele astea nu vor fi dezrădăcinate.
Du-le la locul lor final de odihnă!
Ben. Nu.
Da! Spune-o din nou!
Întoarce-te!
Îți voi chinui prietenii pentru totdeauna.
Spune-o din nou!
Întoarce-te!
Ben!
Vino cu mine să-ți vezi soția.
Asta e ultima ta șansă să-i spui Alyssei că o iubești.
Știe.
Ben.
Nu.
Nu!
Da!
Am reușit! Haide! Vino încoace, ticălos înfricoșător!
Cred că ți-ai obținut casa înapoi acum.
Ben!
- Ești bine! - Te-ai descurcat atât de bine!
Mulțumesc.
- Vin-aici! - Ai fost curajos! Sunt mândră de tine.
- Ben, ca în cărțile de istorie. - N-am fi reușit fără tine.
Și acum sunteți libere!
Libere să vă întoarceți în tărâmul fantomelor.
Duceți-vă!
Valea!
Bine, uitați, trebuie să vorbim despre limite.
Simt că multe dintre fantomele astea nu vor să meargă mai departe.
Și tu?
Vraja asta se va estompa în curând.
O să mă întorc în globul meu de cristal.
Nu, e, de fapt, foarte spațios înăuntru.
Casa asta e locul meu.
Da, fantomele astea sigur nu vor să plece din casa asta.
- Pot s-o păstreze. - Păi, știi...
Cineva va trebui să aibă grijă de ele, nu?
Bum!
E în regulă.
Du-te, du-te! Nu-ți fie frică!
Du-te!
- Bună! - Bună!
Vezi să ai grijă de lucrurile ei, bine?
O să facă o doamnă norocoasă din parohia mea foarte fericită.
Tu nu ai o parohie.
Tot îmi place să dăruiesc.
Ești bine?
Sunt bine.
Cântă bop până pici.
Ne vedem diseară!
Bună!
Ce mai faci?
Atât de drăguță!
Ce ai acolo?
Cum te cheamă?
BULETĂ DE CARTOFI
- Scuze că am întârziat. - Bună!
Cursul a durat mai mult,
dar poftim!
Am văzut că ai obținut slujba.
Ai în față noua angajată de la spitalul New Orleans.
Da!
Asta înseamnă că rămâneți, nu?
Ți-aș fi putut spune asta săptămâna trecută, dragule.
De ce să ai un medium prieten dacă nu întrebi?
- Adevărat. - Ben.
Bună!
- Halloween fericit! - Halloween fericit!
Spune-i!
Spune-i! E o veste bună.
Am fost votat vicepreședinte în clasa mea.
Ce?
Ce? Asta e uimitor!
Și ghici cine a fost hirotonit preot?
Doar în cazul în care ai prieteni care vor să se căsătorească.
Bine.
Haideți odată, se răcește chili-ul.
- Bine, bine! - Bine.
Păi, pot să intru?
Ei bine, Ben, ar trebui să te avertizez, înainte să pășești înăuntru...
asta ți-ar putea schimba cursul întregii vieți.
E un risc pe care sunt dispus să mi-l asum.
- Bine, atunci bun-venit! - Bine.
SFÂRȘIT
Frumos!
Noroc!
Pentru viața de apoi!
Pentru viață!
Uau! Uită-te la asta!
E minunat.
BAZAT PE CASA BÂNTUITĂ, WALT DISNEY
Traducerea și adaptarea Andrea Puticiu
Subtitrare descarcata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania