Ferma lui Ed Gein Wisconsin, 1944
Bine că n-a ajuns la casă.
Da.
Ştii...
o să fie multe posturi la fabrica din Milwaukee, din iunie.
Pot pune o vorbă bună.
Nu ne poţi părăsi, Henry. Are nevoie de amândoi.
Nu mai fi băieţelul mamei o clipă.
Nu vreau să-ţi fac rău, dar trebuie să-ţi vezi de viaţa ta.
Femeia aia poate să se descurce şi singură...
Bună seara!
Fraţii se ucid între ei de pe vremea lui Cain şi Abel.
Dar nici măcar eu nu mă aşteptam la asta.
Am fost la fel de surprins ca bietul Henry.
Se pare că autorităţile îmi împărtăşesc naivitatea.
Cu alte cuvinte, l-au crezut pe tânăr.
Că Henry a căzut, s-a lovit cu capul de o piatră,
s-a asfixiat cu fum.
Pe de altă parte, dacă nu-l credeau,
Ed Gein n-ar fi avut ocazia
să comită acele crime oribile pentru care a devenit celebru.
Şi noi, desigur,
n-am avea micul nostru film, nu?
HITCHCOCK
Chicago 8 iulie 1959
LA NORD, PRIN NORD-VEST DE ALFRED HITCHCOCK
Vine!
O să fie gigantic. Aş vrea să am 20% din încasări.
Reacţia incredibilă din seara asta vă surprinde, dle Hitchcock?
Nu. Când mă gândeam la film,
auzeam deja ţipetele şi râsetele.
Ai vreo întrebare?
Păcat!
Dle Hitchcock, aţi regizat 46 de filme.
Sunteţi cel mai celebru regizor din istorie.
Dar aveţi 60 de ani.
N-ar trebui să renunţaţi cât sunteţi în frunte?
Mohamed scotea cu săgeţi ochii voyeuriştilor.
Trebuie să fie dureros.
Apropo de săgeţi,
ai citit cronica lui A.H. Weiler din The New York Times?
Spunea că punctul culminant a fost plictisitor.
Mă îndoiesc că dl Weiler a avut vreun "punct culminant" în ultimii ani.
"La nord, prin nord-vest ne aminteşte de thrillerele mai vechi"
"şi mai inventive ale dlui Hitchcock."
Şi are şi o listă.
"Noii maeştri ai suspansului."
De ce tot caută unii noi, când încă mai au originalul?
Nu-ţi plânge de milă. Ştii cât mă enervează asta.
Nu mai citi.
Le citeşti de o săptămână.
Spune-mi, mă crezi prea bătrân?
Da, eşti o relicvă.
Şi, să nu uităm, una corpolentă.
Mereu ştii unde să înfigi pumnalul.
Exact între omoplaţi. Am învăţat din filmele tale.
Unde pleci?
O să iau masa cu Whit, după ce te duc la studio.
Vii cu noi?
Tocmai am stabilit că sunt prea corpolent ca să fiu văzut în plină zi.
O să te simţi mai bine când o să găseşti un nou proiect.
N-a găsit Peggy nicio carte decentă în ultimul timp?
Da, somnifere cu coperte.
Ce zici?
Foarte prezentabilă.
Grăbeşte-te! Ţi se încreţeşte pielea.
Bună dimineaţa!
Dnă Hitchcock. Dle Hitchcock.
Domnilor.
Mulţumesc.
E un proiect undeva pentru tine, Hitch.
Promit!
Sper. Mulţumesc, draga mea.
O zi bună!
Nu fac nimic nou, Peggy. Îmi trebuie ceva proaspăt, diferit.
Fără vedete scumpe, ca să iasă mai frumos.
Fox îţi oferă Jurnalul lui Anne Frank pentru a treia oară.
Publicul ar aştepta tot filmul
ca dra Frank să descopere cadavrul pe care l-am ascuns în pod.
- Nu eşti de acord, Nunzio? - Da.
MGM te vrea pentru cartea lui lan Fleming, Casino Royale, cu Cary Grant.
E stilul tău.
Nu ştie că am făcut deja filmul ăsta? Se cheamă La nord, prin nord-vest.
Iar stilul e doar autoplagiat.
Frumos, curat, oribil. Asta caut.
Să văd ce găsesc.
Aşa îţi trebuie.
Da.
Hitch spune mereu
că viaţa ta privată e în pericol să devină mai interesantă decât scenariile.
Mă mir că mă lasă să stau cu tine toată după-amiaza.
Mai ales că arăţi aşa de bine!
Spune-mi, la ce lucrezi acum?
Eu?
Sunt mulţumită cu munca în grădină.
Ce grădină norocoasă!
Linguşelile astea neîncetate îmi provoacă indigestie.
Ce vrei?
Speram
să îţi foloseşti talentele grădinăreşti cu asta.
În sfârşit, aflu adevărul.
Whit, eşti un pic previzibil.
Cel mai mult m-am distrat lucrând cu tine.
Ai găsit ceva? Orice?
Nimic destul de bun.
E apă sau trebuie s-o sun pe Alma?
Fă ce vrei.
Anthony Boucher spune că Psycho, de Robert Bloch,
e foarte interesantă.
Sună groaznic. Toată lumea a refuzat-o deja.
Şi cine e toată lumea?
Departamentul scenariilor a încheiat evaluarea de dimineaţă.
E vorba de Ed Gein, ucigaşul în masă din Wisconsin.
Da.
"Elemente extrem de violente,"
"voyeurism, travestiţi şi incest."
Foarte frumos!
Nu e un dement de rând, nu?
Glumeşti!
Peggy, e băiatul care şi-a dezgropat mama.
Ţi-e foame?
Sunt lihnit.
Primeşti un grepfruit mai târziu, dacă eşti cuminte.
Ascultă, Hitch...
Whit mi-a dat o variantă a cărţii lui ieri, la masă.
Ştiu deja cum s-o adaptăm.
Are eleganţă, sofisticare, intrigă.
Cartea sau dl Whitfield Cook?
Ar putea fi povestea pe care o cauţi.
O citesc mai târziu.
Are calorii, ştii?
Mamă?
Nu ţi-e frig?
Nu trebuie să te temi.
Doamne!
Vreau să citeşti pasajul ăsta.
Scena se desfăşoară într-o baie de motel.
"Mary a început să ţipe."
"Perdeaua se dă la o parte,"
"apare o mână, ţinând un cuţit de bucătărie."
"Cuţitul care după câteva clipe i-a retezat ţipătul..."
"Şi capul."
Fermecător! Doris Day ar trebui să-l facă musical.
E doar o mizerie de groază, cu buget redus.
Dar dacă cineva foarte bun ar face un film de groază?
Gândeşte-te cât de şocant ar fi!
Să-ţi ucizi actriţa principală la jumătatea filmului.
Eşti interesată, nu?
Recunoaşte!
Recunoaşte.
Cred că e o mare greşeală.
N-ar trebui să aştepţi până la jumătate. Omoar-o după 30 de minute.
Peggy, vreau să-ţi aduni sclavii.
Sclavii?
Imediat.
Sigur. Cine sunt?
Să cumpere exemplare din Psycho.
Câte îţi trebuie?
Toate exemplarele din ţară.
Din toate librăriile şi bibliotecile. De peste tot.
Psycho va fi următorul meu film şi nu vreau să ştie nimeni finalul
înainte să-l vadă în cinematograf.
Uite!
Eşti sigur?
Nu e genul tău.
Asta e şi ideea.
Doamnelor şi domnilor ziarişti.
Bună ziua!
Văd că aţi devorat articolul despre dl Ed Gein.
Un individ violent
şi sursa de inspiraţie pentru Psycho.
Toţi ascundem porniri violente
şi groaznice.
Fascinant, nu?
Când poliţia din Wisconsin a venit la ferma dlui Gein,
a deschis uşa şi... Voila!
Au descoperit zece capete de femei.
Împărţiţi-le, vă rog. Priviţi!
Măşti din piele umană,
o pereche de buze pe sfoară, atârnate la geam.
Şi un borcan cu nasuri umane.
Acesta va fi următorul dv. Film, dle Hitchcock?
Asta e intenţia mea.
Aş vrea doar ca Ed Gein
să semene mai mult cu William Holden decât cu Elmer Fudd.
Apropo, gustaţi sendvişurile-degeţel. Sunt din degete adevărate.
Dumnezeule!
Nu te preface că nu eşti supărat că n-a citit-o.
Nu sunt. Sunt mare, rezist.
Mie mi-a plăcut. Cred că documentarea a fost distractivă.
Crezi că o s-o citească?
Vorbeşti de lup... Hitch.
Am căutat un exemplar din Psycho prin tot oraşul, dar nu am găsit.
Oare ce s-a întâmplat?
Da...
Nu te opri din căutat din cauza mea.
Hitch, ar trebui să vii.
Am văzut oameni mai veseli în autobuze care cădeau în prăpăstii.
Dar nu pot să nu se uite, nu?
Publicul vrea să fie şocat, Barney.
Vor ceva diferit şi asta le ofer.
De fiecare dată când vrei să faci ceva diferit,
ca The Wrong Man sau Vertigo,
cineva pierde bani.
Şi atunci să nu le mai oferim ceva nou?
Mai trebuie să faci un film pentru Paramount.
Nu poţi face ceva ca La nord, prin nord-vest,
dar acum pentru noi, nu pentru MGM?
Psycho.
Nimeni nu respectă numele Hitchcock mai mult ca Paramount.
Adică mă refuzi, Barney?
Cred că mă cunoşti mai bine de atât.
Ce tâmpit!
Ştii ce făcea familia lui înainte să facă palate pentru filme?
Avea o băcănie.
Şi tata avea o băcănie.
Exact, asta spuneam şi eu. Ar trebui să fie mai respectuos.
Lumea crede că mi-am pierdut talentul, Lew.
Asocierea cu televiziunea mă face să par ieftin.
Te referi la contractul pe care ţi l-am adus,
prin care Bristol-Myers îţi oferă 29000 de dolari pe episod şi ai drepturi de autor?
Aşa de ieftin vreau şi eu să fiu.
Vor acelaşi lucru, iar şi iar.
M-au băgat în sicriu, iar acum bat capacul în cuie.
Hitch, ca impresar al tău,
nu voi permite aşa ceva.
Cu cât crezi că poţi face filmul ăsta?
Cam 800000 de dolari.
Ai venit devreme.
E plăcut.
Sunt dezamăgită că nu ai dat nicio şansă cărţii lui Whit.
Whit e dezamăgit?
Nu, te cunoaşte suficient de bine.
Uite!
Oricum era timpul pentru unul nou.
Distrează-te în piscină cât mai poţi.
S-ar putea să n-o mai avem multă vreme.
De ce?
Paramount refuză să finanţeze filmul.
Hitch, îmi pare rău.
Lew nu găseşte bani suficient de repede.
De ce nu aştepţi?
Nu.
O să trebuiască să-l facem singuri.
Îl finanţăm noi.
Va trebui să vindem toată casa sau doar piscina?
Vreau să fac filmul.
O să te întreb o singură dată, apoi nu mai deschid subiectul.
De ce ăsta?
Nu doar pentru că atâta lume l-a refuzat, nu?
Mai ştii cât ne distram la început, cu ani în urmă?
Nu aveam bani, nu?
Nu aveam nici timp.
Dar ne asumăm riscuri.
Experimentam.
Inventăm noi moduri prin care să facem filme,
pentru că trebuia.
Vreau să simt iar
libertatea aceea.
Ca pe vremuri.
Propunem o înţelegere restructurată pentru Psycho.
Ascult.
Îl finanţăm noi.
Independent.
Hitch renunţă la salariul său.
Paramount doar îl distribuie,
în schimbul a 40% din profit.
Interesant.
Dar ce anume distribuie Paramount?
E tot un film cu un poponar care ucide oameni în rochia mamei lui?
Filmul ăsta e despre reputaţia lui Alfred Hitchcock.
Nimeni nu spune altceva.
Barney...
E foarte simplu.
Acesta e noul film al dlui Hitchcock.
Vă băgaţi sau nu?
Bine.
Acceptăm oferta,
dacă faceţi rost de bani.
Deja avem banii.
Pe numele cui îl completez?
Dacă filmul e un fiasco, Alma,
o să avem parte de o umilinţă prelungită.
O să fie splendid.
Eşti sigură?
De film? Deloc.
Dar de tine? Bineînţeles.
Joe Stefano. Îmi pare bine.
- Ia loc. - Scuze, am întârziat.
Şedinţa cu psihologul s-a prelungit.
Merg zilnic la el, tot nu e suficient.
Credeam că doar asistenţii de regie au nevoie de psihologi.
Nu şi scriitorii.
Mergeţi la psiholog, dle Hitchcock?
Trebuie să mărturisesc, dle Stefano,
că mi-e foarte greu să îmi imaginez
ce aţi putea discuta cu psihologul în fiecare zi.
Chestii obişnuite.
Sex, furie, mama.
PSYCHO de Joseph Stefano
- Bună dimineaţa. - Bună dimineaţa, domnule.
Ia să te văd!
Singurul lucru mai rău decât o vizită la dentist
e o vizită la cenzor.
Orice ai face, Hitch, nu-ţi pierde cumpătul.
- Ne vedem mai târziu. - Baftă!
Mulţumesc.
Codul nu-ţi permite să arăţi un cuţit străpungând carnea unei femei.
BIROUL CODULUI DE PRODUCŢlE ÎN CINEMATOGRAFIE
Te asigur, Geoffrey,
că toate crimele mele sunt un model de gust şi discreţie.
Există sugestii nepotrivite de nuditate
în scena crimei la duş?
N-o să fie dezbrăcată, o să poarte o cască de duş.
Am putea accepta un cadru din afara ferestrei băii,
cu silueta lui Marion, de deasupra umerilor.
Dar geamul trebuie să fie opac.
Mulţumesc.
Şi...
Scena cu o toaletă.
E necesar să arătăm toaleta,
pentru că Marion Crane vrea să arunce dovezi în ea.
Resturi care sunt descoperite ulterior de sora ei.
Resturile sunt indicii privind decesul ei.
Niciun film american n-a simţit nevoia să arate o toaletă,
darămite să mai tragă şi apa.
Poate că ar trebui să filmăm în Franţa.
Şi folosim un bideu.
Dle Hitchcock,
dacă nu aveţi aprobarea noastră,
pentru că se pare că acolo vom ajunge,
filmul nu va fi lansat în niciun cinematograf din ţară.
O să mai glumiţi şi atunci?
Toată lumea mă dispreţuieşte la Hollywood.
Le aduc milioane de dolari,
dar în fiecare an stau la ceremoniile alea de premiere oribile,
aşteptând să spună cineva:
"Eşti bun."
Au o plăcere sadică în a-mi nega acel moment.
Cred că doare.
Foarte rău, Ed.
Foarte rău.
Îmi pare rău, dar...
Nu sunt obişnuit
cu procesul ăsta.
Consideră-mă un prieten.
Am avut tot mai des anumite
impulsuri.
Ce fel de impulsuri?
Unele puternice.
Uite!
Mi-au spus oamenii lui Lazar că vrea să lucreze cu tine.
Spune-i lui Swifty Lazar că nu trebuia să-şi supraexpună clientul la televizor.
Spre deosebire de cineva pe care nu-l pomenim.
Anthony Perkins.
Gândeşte-te ce dualitate poate aduce rolului lui Norman.
Furia care se ascunde sub zâmbetul de băieţel,
farmecul de care se foloseşte ca să nu fie descoperit.
Vai, Alma.
Doar nu sugerezi că dl Perkins e...
Ce?
Îmi place biroul tău.
Nici nu ştiu de câte ori am văzut Străini în tren.
Şi Funia.
Norman Bates e continuarea logică a personajelor din acel film.
Atrăgător, sensibil,
suferind de povara cumplită de a se preface că e altcineva.
M-am săturat de porcăriile romantice pe care mi le oferă studiourile.
Dar singura mea grijă e...
Norman ar putea fi un rol care seamănă prea mult cu mine.
Cum aşa?
Când eram mai mic,
eram foarte apropiat de mama.
Atât de apropiat, că-mi doream ca tata să moară.
Când aveam cinci ani, a făcut-o.
A suferit un infarct.
M-am simţit vinovat toată viata.
Fac băşici doar uitându-mă la tine.
Nu te mai plânge.
Aerul curat şi mişcarea o să-ţi facă bine.
O să beau ceva.
Ba nu. O să termini de tuns gardul.
Mergi până la capăt. Şi acolo şi acolo.
- Imposibil! Nu pot face asta. - Ba da.
Mă gândeam...
Dacă Grace Kelly ar putea s-o joace pe fată,
m-ar lăsa să fac orice.
Nu se poate. E prinţesă acum, nu o mai poţi angaja.
Şi cu atât mai mult mi-o doresc.
Ce zici de Deborah Kerr?
Lew a pomenit-o.
Nu, e prea scoţiană.
Janet Leigh?
De obicei e fată cuminte, dar a fost foarte bună în Touch of Evil.
Mai ştii cum îi comentai silueta la petrecerile lui Wasserman?
Da.
Bună seara!
Bună! Mă bucur să te văd.
- Încântat. - Bună!
- Bună, Janet! Ce faci? - Mă bucur să te văd.
Arăţi foarte bine, draga mea.
Mulţumesc.
Eşti foarte frumoasă.
Sigur, secretul atracţiei dnei Simpson pentru ducele de Windsor
era că putea să facă o scobitoare să pară un trabuc.
M-am pregătit atât de mult s-o joc pe Marion, că aproape am uitat cum să râd.
- Serios? - Da.
Trebuie să guşti prăjitura de banane.
Nu, mulţumesc. Îmi supraveghez silueta.
Nu eşti singura. Nimic, mulţumesc.
George, adu-i prăjitura de banane.
De fapt, două porţii mari.
Mulţumesc.
Cum te-ai mai pregătit pentru rolul lui Marion Crane?
Am scris o poveste întreagă despre ea.
Poate părea o prostie, dar chiar ajută.
Nu pare deloc o prostie.
Nu?
Spune-ne unul dintre secretele ei.
A dus o viată dublă.
La biroul Lowery se dă cu parfum Tweed.
Dar când e cu Sam,
foloseşte cea mai scumpă sticluţă.
Păcatul meu, de Lanvin.
- Păcatul meu? - Da.
Dumnezeule!
Însă am unele probleme.
Sunt actriţă, dar în primul rând sunt soţie şi mamă.
Şi sunt curioasă să ştiu
cum vei filma scena duşului.
Tu şi Shurlock.
De aici în sus nu arăt a băiat, aşa că...
Dă-mi voie să te liniştesc.
O să filmez mici fragmente din diverse unghiuri.
Montajul va sugera nuditatea şi violenţa.
Dar nu voi arăta nimic.
Sigur, faptul că vei fi la duş
va face totul mai...
excitant.
Scuzaţi-mă.
Alma!
- Mă bucur să te văd. - Bună, Lillian!
Eşti cam palidă.
Nu-i de mirare, având în vedere la ce lucrează soţul tău.
Doar nu îţi place?
De ce îl laşi să facă ceva lipsit de bun-gust?
Nu te mai supăra, e doar un film.
Nu pot să cred că Vera Miles o joacă pe soră.
Încă o am sub contract. Măcar să profit.
E un rol neimportant, nu crezi?
Pentru o fată nerecunoscătoare.
Nu se poate să fie pentru mine.
Ba da. A ales-o personal, e de la Paris.
Oribil!
Bătrânul nu e deloc mulţumit de mine, nu?
Stai să vezi ce lenjerie ţi-a ales!
Bine, o să-mi spun:
"Încă un film şi sunt liberă."
Am făcut o listă cu aspecte unde putem strânge cureaua.
Toţi trebuie să învăţăm arta cumpătării, nu, Alfred?
"Grădinari o dată pe săptămână"?
"Weekenduri libere pentru şofer"?
Imposibil! Să găsim altceva.
Nu avem ce.
Şi nu vor mai fi livrări de la Maxim's, din Paris.
Nu ne permitem.
Foie gras de la Chasen's e foarte bun.
Dar gâştele alea sunt din Barstow, nu din Marsilia.
Da.
Toţi trebuie să facem sacrificii, nu, Alfred?
Mă duc să aduc cuţitele.
Ed.
Fac o greşeală groaznică?
Dacă e un alt Vertigo?
Trebuie să tragi prima dublă, apoi o să fie bine.
Nu!
Eşti îmbrăcată, draga mea?
Bună dimineaţa!
Bună dimineaţa! Arăt bine?
Perfect. Foarte bine.
- Bună dimineaţa! - Bună dimineaţa!
Mulţumesc încă o dată pentru şansa asta, dle Hitchcock.
Poţi să-mi spui Hitch, fără "cock".
Uită-te la voi! Vedetele cuminţi ale Americii!
Da. Dar o să trecem la alt nivel.
Bună dimineaţa, Janet, Tony.
- Bună dimineaţa, Vera! - Mulţumesc pentru garderobă, Hitch.
Îţi place?
Tu eşti geniul.
Dar mai e ceva. Îmi lipsesc ultimele zece pagini din scenariu.
Ultimele pagini lipsesc de la toată lumea, până face Alma modificările.
Aţi venit la timp pentru jurământ.
Pentru ce?
Jurământul.
- Bună dimineaţa! - Bună dimineaţa!
Vreau să ridicaţi mâna dreaptă.
Şi tu, Vera Miles.
Jur solemn
că nu voi divulga
intriga şi numeroasele secrete din Psycho
prietenilor, rudelor,
reporterilor,
preşedintelui Dwight D. Eisenhower.
Mulţumesc mult.
Hai! Să începem.
Voiam să vorbim despre sosirea lui Marion la Bates Motel.
Sanctuarul lui Norman.
Hitch...
Explică-mi de ce mă uit cum se dezbracă Marion.
Ar trebui să mă simt jignită.
Poate că Norman se uita în secret cum mama lui se pregătea de baie.
Poate era un gemuleţ deasupra uşii băii.
La care avea acces urcându-se pe scaun.
Câtă vreme era discret.
De obicei, prima femeie dezbrăcată pe care o vede un băiat e mama lui.
Aşa că retrăiesc trecutul
repetând un ritual cu Marion.
Nu mă întreba pe mine.
Eu sunt un om care se ascunde în colţ, cu camera, privind.
Camera mea va spune adevărul absolut.
Hitch, am o întrebare.
De ce e gaura atât de mare pe partea asta?
Ca să te văd mai bine.
Din cel mai bun unghi.
Stop!
Dacă mă întrebi pe mine, pe generic ar trebui să scrie
"scenariul de Joseph Stefano şi Alma Reville."
Cei care contează ştiu.
Alma, tu ştii mereu răspunsul. O să iasă bine?
Ne vedem mâine!
PLATOU ÎNCHIS ACCESUL INTERZIS
Bună, străino!
Whit!
Unde te-ai ascuns?
Doamne!
- Am terminat modificările la... - Psycho.
Ce face bătrânul?
E într-o stare de extaz, de când a revenit în platou.
Şi tu? Ce faci?
Am de scris un articol de 2000 de cuvinte pentru Reader's Digest,
despre cum e să fii căsătorită cu un om obsedat de crime.
Alma, meriţi o pauză.
Să mergem în Santa Barbara.
Emilio ne face nişte fripturi cum ne plac nouă, la El Encanto.
Dle Hitchcock, vă aşteptăm în platou.
Dle Hitchcock?
Vin imediat.
Era coadă la supermarket?
Nu. Am ajuns acasă mai devreme decât mă aşteptam.
Vrei un cocktail?
Nu.
N-ar trebui să bei nici tu.
N-a fost spălată.
Nu-mi pasă.
Am filmat toată ziua cu John Gavin.
E un tip arătos.
Dar şi placajul e mai expresiv.
Cred că scena de dragoste cu Janet Leigh
o să fie cel mai înfricoşător lucru din film.
Până şi prietenul tău, dl Whitfield Cook, ar fi mai bun în scena asta.
De ce nu-i spui? Sigur ar fi flatat.
Ştii, draga mea,
poate că m-am pripit
cu cartea prietenului tău, Whitfield.
El şi Elizabeth ar putea veni în weekend
şi mi-ar putea spune despre ce e.
Elizabeth e o femeie minunată.
Speram să poţi veni în platou mâine.
Da. Să văd ce am de făcut.
Da.
Crezi că poţi să scapi, nu? Dar nu poţi.
Crezi că nu-şi dau seama, dar nu e aşa.
Au aflat.
Simţi cum laţul se strânge în jurul gâtului ăluia fragil.
Ai putea înapoia banii în secret, dar ce ai dovedi aşa? E prea târziu.
Biata Marion Crane, mereu înţepată, respectabilă, civilizată.
Perfecta, nepângărita dră Crane.
Îngeraşul perfect al lui tata.
Acum ştiu şi ei toate secretele pe care le-ai ascuns.
Aventuri urâte, murdare, la prânz,
cu ratatul ăla chipeş, dl Samuel Loomis.
O să rânjească, o să bârfească, o să şoptească.
Chiar şi şeful tău, dl George Lowery, cel cu faţa aia lungă.
Până şi el simte mirosul înţepător al sexului pe tine.
Marcaţi-o şi developaţi-o.
Să-l reparăm odată! M-am săturat de el.
- Dle Hitchcock? - Fă-o!
De ce se strică mereu?
De ce e nevoie ca s-o luăm de la capăt?
Intră!
M-am gândit că ai nevoie de un energizant.
- Ce drăguţă eşti! Mulţumesc. - Pentru puţin.
- Ia loc! - Mulţumesc.
Nu cred că soţul tău ar fi încântat de ce s-a întâmplat.
Ştii...
Ai fi surprinsă ce scot pe gură Tony şi copiii uneori.
E adevărat.
Nu ai vorbit cu el prea mult despre viaţa ta personală, nu?
Cu Hitch?
Nu prea.
În locul tău, nici n-aş face-o.
De ce?
La început, vrea să-ţi aleagă coafura.
Apoi vrea să-ţi aleagă hainele,
prietenii, câţi copii să ai...
Îl ştii pe nefericitul jucat de Jimmy Stewart în Vertigo?
Aşa e Hitch.
Dar mai tânăr, mai slab şi mai chipeş.
Nu ştiu...
Pe lângă Orson Welles, e un drăguţ.
Vezi?
Ne studiază mereu.
- Jack? - Da?
- Cât o să dureze? - Lasă-mă cinci minute.
Mai repede, n-am toată ziua.
De ce se arde mereu?
Repară-l! Ce durează atât?
- Sună ocupat. - Dă încoace. Încerc eu.
- Am format. - Hitch.
Sunt blocată la prima scenă a Lilei.
Nu ştiu cât de aspră să fiu cu Sam şi cu detectivul...
Prefă-te! Ştii cum să faci asta. Joacă un rol.
Unde sunt modificările?
Chiar e nevoie de doi oameni ca să ducă un suport de reflector?
- Hilton! - Se rezolvă imediat.
E altceva când banii vin din buzunarul tău, nu?
- O să luăm prânzul mai târziu. - Bine.
Fac rezervări la 1/30.
Whit. Ce m-aş face fără tine?
Ne vedem atunci. Pa!
Pa!
Whit? Ce ai mai uitat?
Whit?
- Dle Hitchcock, vă rog. - Nu.
Toată presa vrea fotografii. Dacă aş avea una...
Pleacă din platou! Chem paza. Pleacă!
Daţi-l afară, e o pacoste. Scoateţi-l din platou.
- Eşti bine? Eşti palid. - Ţi-am spus să pleci.
Nu mă mai urmări ca un căţel şi adu-mi ceva de băut.
- Nu e nici măcar ora trei! - Atunci dă-mi cheia de la bar.
Salut, Hitch. Cum merge filmul?
Aud chestii interesante.
E un miracol că aude cineva ceva
dincolo de gălăgia care răzbate din biroul lui Geoffrey Shurlock.
N-ar trebui să aud doar lucruri.
- E timpul să-mi arăţi imagini. - De ce?
Ca să văd dacă faci un film pe care Paramount să-l poată lansa.
Aşa cum ştii,
contractul îmi oferă aprobare finală.
Contractul tău mai spune
şi că Paramount nu e obligat să distribuie un film care s-ar dovedi jenant.
Spre deosebire de ultimele 5 filme
cu Martin şi Lewis de care sunteţi aşa de mândri.
Vreau să văd imagini!
Hitch!
Arată-mi imagini acum!
Hitch!
Nu ştii cât de minunat e să nu ai grijă de cineva,
chiar şi numai două ore.
Unde mergem, Whit? Nu mi-ai spus.
Am o mică surpriză.
Unde ţi-e şoferul?
Asta mă întreb şi eu.
Pot să te duc eu, dacă vrei.
Doamne! Ce maşină minusculă!
Ce sunt astea? Mă tot uit la ele. Ce sunt?
Bomboane de porumb. Fetelor le plac.
Bomboane de porumb.
Le-am furat din cabina lui Tony.
Foarte bune!
Credeam că-ţi plac doar ciocolatele Fauchon.
Când disperarea e la volan, faci orice.
Din fericire, eu sunt la volan.
Slavă Domnului!
A fost mereu obsedat de actriţele lui principale.
Dar acum parcă le foloseşte împotriva mea.
E ca orice mare artist.
Imposibil de suportat, dar merită să faci efortul.
Ştiai că înainte să fim împreună eram şefa lui?
A trebuit să devină asistent de regie înainte să mă invite să ies cu el.
Serios?
Vezi casa aia?
- Da. - Ce părere îţi face?
E frumoasă, nu? Ce amplasare excelentă!
E a mea.
Am vorbit cu Elizabeth, n-a spus nimic.
Nu ştie nimic. Nimeni nu ştie.
Vrei s-o vezi?
Mulţumesc, draga mea.
Cu plăcere.
- Pot să le păstrez? - Sigur.
- Vrei una? - Nu, mulţumesc.
Mulţumesc.
- Hitch? - Ce?
Ce s-a întâmplat între tine şi Vera?
Vera.
Trebuia să joace rolul principal în Vertigo.
Cu două săptămâni înainte de filmări, mi-a spus că e gravidă.
Aş fi făcut-o vedetă,
dar a ales o viaţă de gospodină.
Oare de ce o fac?
De ce mă trădează mereu?
Ce boem!
Am închiriat-o în afara sezonului.
Un loc unde să scap de soţie şi de copii şi să scriu.
Whit, sper că nu ţi-ai făcut o idee greşită.
Dacă vrei să mă ajuţi să adaptez cartea,
asta ar fi ascunzătoarea
perfectă.
Liniştiţi-vă.
Băieţi obraznici, potoliţi-vă!
UN TAXI CĂTRE DUBROVNIK
UN SCENARIU DE WHITFIELD COOK Şl ALMA REVILLE
Apropo, am uitat să-ţi spun
că am citit varianta de scenariu...
Un taxi către... Unde era?
Dubrovnik.
Aşa e. Dubrovnik.
Vrei să-mi afli părerea?
Sigur că da.
Bine.
Draga mea, nu pot s-o spun altfel.
Dar e mort din faşă.
Cum aşa?
În primul rând, intriga e neclară.
Şi unele glume seamănă cu cele pe care le-am făcut mult mai bine
cu sute de ani în urmă, în The Lady Vanishes.
Şi personajul negativ e cam slab.
E foarte slab, de fapt.
Dar cred că marele eşec
e relaţia dintre eroină şi erou,
înţelegi?
Dacă n-ai fi atât de îndrăgostită de prietenul tău, Whitfield Cook,
poate ţi-ai da seama de asta.
Dar femeile nu vor să vadă adevărul,
când sunt sentimente la mijloc.
De unde ştii tu ce se întâmplă între un bărbat şi o femeie?
Doamne, ce nenorocire!
Ce nenorocire!
Nu!
Mai mult!
- Nu! - Cu curaj!
Haide!
Nu!
Cu mai multă furie!
Stop!
Pentru numele lui Dumnezeu!
Să-mi aducă cineva un cascador adevărat.
Dă-mi cuţitul!
Aşa!
O furie incontrolabilă!
O violentă criminală!
Stop! Developaţi-o!
Asta e.
Nu acum, Ed.
Nu e momentul.
Nu poţi ţine toate astea în tine.
Doamne!
Hitch, eşti bine?
Mă auzi?
Alma...
Dacă Bridget şi Constantine se urcă simultan în taxi?
Nu, dacă încearcă să se urce în aceeaşi clipă?
Da.
Cum adică?
Amândoi întind mâna către portieră în acelaşi moment.
- Se ating. - Da.
Începem cu mâinile lor
şi panoramăm la ochi...
Deja e mai bine.
Nu răspunzi?
Ce?
I-am spus lui Peggy
că trebuie să filmaţi secvenţa azi.
De ce nu e gata?
Am încercat zece variante, arată groaznic.
Nu!
Trebuie să filmăm de deasupra.
Altfel dezvălui prea repede surpriza.
Filmează croma.
Cum se ţine de cameră, dacă dă din braţe?
Împinge-l pe Arbogast de pe scări.
Sunt nişte idioţi.
- Ce faci? - Gata cu telefoanele!
- Dar trebuie... - Arzi.
Da, ard bani. Asta facem.
Suntem cu două zile în urmă, iar eu stau în pat.
- Unde te duci? - Trebuie să ajung în platou.
- Nu mai putem pierde încă o zi. - Stai în pat!
Mă ocup eu de asta.
N-aş vrea să te răpesc de lângă partenerul tău de scris.
Stai sub pătură, Alfred!
- Dnă Hitchcock. - Bună dimineaţa!
Unde e dl Hitchcock?
Nu vă opriţi din cauza mea.
Sunt doar unul dintre cei doi oameni care vă plătesc salariile.
- Ce scenă e? - 173.
- Storyboard-urile? - Aici.
Aşază-l pe Martin pe scaun. Întoarce camera spre el.
Filmăm căderea pe un fundal.
Jack, vreau un obiectiv de 35.
Mulţumesc.
David, Paramount îl iubeşte pe Jerry Lewis,
dar acesta ţi se potriveşte şi aş vrea...
Barney?
Alma!
Îl ştii pe David Kirkpatrick.
- Bună! - Bună!
Lucrează cu Jerry Lewis la un film nou,
aşa că poate să te ajute.
Nu e nevoie.
Dar aveţi trei zile întârziere.
Da, ne descurcăm.
Alma, amândoi ştim ce fel de film e.
Ar fi bine să-l ajutăm pe Hitch să-l termine.
Mulţumesc pentru grijă, Barney,
dar la un film de Hitchcock e un singur regizor.
Nu mai căscaţi gura!
Ai uitat să cauţi în baie.
Un om ca tine să rateze asemenea indicii vitale!
Cum adică?
Mama spunea mereu
că dacă vrei să faci o treabă,
fă-o ca lumea.
Caută pe jos.
Mai aproape.
Mai crezi că doar scriu împreună?
Ce o să faci?
Dnă Hitchcock.
Ştiu că Hitch nu se simte foarte bine, aşa că i-am luat ceva.
Ce drăguţ! Mulţumesc mult.
Bomboane de porumb.
A fost mereu foarte atent cu mine,
iar ceilalţi regizori nu s-au purtat întotdeauna aşa.
Janet, vreau să spun
că ai fost o adevărată profesionistă.
Şi apreciez asta.
Mulţumesc.
Mă bucur că te-am văzut.
Şi eu.
Pot să-l dau mai încet?
O să te bucuri să afli că am refăcut ordinea.
Ar fi frumos să-mi mulţumeşti.
Suntem cu două zile în urmă şi am depăşit bugetul cu 60000.
Am anulat petrecerea de final. Aşa economisim 2000 de dolari.
Şi n-o să mai fii tentat de şampanie şi tort.
Atenţie, toţi bărbaţii sunt posibili criminali.
Şi pe bună dreptate.
Despre ce e vorba?
Ai petrecut mult timp pe plajă?
Da.
Acolo scriu cu Whit. A închiriat o casă.
Nu e situaţia ideală pentru a evita deranjurile.
Ba chiar ajută colaborarea creativă.
Ţi-am spus că scenariul ăla e o pierdere de timp.
Nu acelaşi lucru s-a spus despre Psycho?
Tu şi Whit aveţi o aventură?
Nu fi absurd!
Lucrează la ceva nou şi avea nevoie de ajutor.
Ce coincidentă!
Şi eu lucrez la ceva nou şi aş avea nevoie de ajutor.
Ce crezi că am făcut?
De ce îţi petreci zilele şi nopţile cu râzgâiatul ăla lipsit de talent?
Pentru că e plăcut!
Sunt sub o presiune imensă din cauza filmului,
ai putea să-mi oferi susţinerea ta totală.
Susţinere totală?
Am ipotecat casa!
Şi îţi amintesc că mi-am spus părerea în toate aspectele filmului,
cum am făcut la toate filmele tale din ultimele trei decenii.
Prima oară când proiectezi filmul, o să vrei notiţele mele.
Sărbătoresc cu tine când ai cronici bune şi plâng pentru tine când sunt proaste.
Îţi organizez petrecerile
şi-ţi accept fanteziile legate de actriţele tale.
Când promovezi filmul în toată lumea,
eu îţi sunt alături, de fapt, un pic în spate,
zâmbind mereu pentru presă, deşi sunt gata să cedez.
Şi mă port frumos cu cei care privesc prin mine
sau mă dau la o parte pentru că nu îl văd
decât pe marele şi gloriosul geniu care e Alfred Hitchcock.
Iar acum, după mulţi ani,
îndrăznesc să lucrez la ceva ce nu e o producţie Alfred Hitchcock,
dar sunt acuzată şi criticată?
Ce fac cu Whit îmi oferă plăcere şi un scop,
fără să-ţi ia nimic.
Îţi amintesc că sunt soţia ta, Alma Reville,
nu una dintre blondele cu contract pe care le torturezi
cu indicaţiile tale atât de precise.
Presupun că asta înseamnă adio.
De ce nu ai rămas la mine?
Te-aş fi făcut la fel de mare ca Grace Kelly.
Spre deosebire de Grace Kelly, eu îmi iau singură rufele de la spălat.
Am o familie, Hitch, o casă.
Blonda misterioasă pe care o cauţi mereu...
E o fantezie.
Nu există.
Era o vreme când credeam că te înţeleg.
Că înţeleg femeile.
Alma!
Credeam că vii mai târziu.
Eu credeam că ai închiriat casa ca să scriem.
Aşa e.
N-o să spui nimic, nu?
Nicio grijă, nu-i spun lui Elizabeth.
Mă refeream la Hitch.
Alma...
Nu putem fi toţi genii.
Eşti foarte talentată.
Vrem să citească scenariul deschis la minte, nu?
Nu-ţi face griji în privinţa asta.
Dle şerif, îmi fac griji.
Arbogast spunea că sună imediat ce vorbeşte cu dl Bates.
Asta a fost ieri-seară.
Norman nu e căsătorit.
Spunea că e mama lui.
Detectivul dv. A văzut-o pe mama lui Norman la motel?
La geam, la etaj. M-a sunat imediat după ce l-a strigat ea.
Domnişoară, cred că detectivul era beat.
Dna Bates a murit otrăvită cu stricnină acum zece ani.
Sigur?
Cadavrul era vânăt.
Asta e locul meu preferat.
Închid uşa
şi fac lumea să dispară.
Nu te simţi singur aici?
Pot oricând să vorbesc cu mama.
Deschide! Politia!
Ciudat!
Iisuse! Cred că i-am găsit ascunzătoarea.
E camera mamei mele.
Nu puteţi intra acolo!
Nu vă duceţi în camera mamei mele!
Hitch!
Care e verdictul?
Să spunem că a fost un cuvânt scurt, dar n-a fost "bun".
Dă-l naibii!
E prea târziu pentru Paramount să se retragă, orice ar spune Balaban.
Putem să-l montăm în două părţi, pentru televiziune.
Având în vedere bugetul şi numele tău, sunt şanse mari să recupereze pierderile.
L-am făcut milionar pe Jimmy Stewart cu Winchester '73.
Şi aia era o porcărie.
Măcar filmul tău am putut să-l văd până la final.
Mai important,
ce părere are Alma?
- Mă temeam că o să dai vina pe tine. - Nu e vorba de vină.
Lee, cum poţi face planuri când eşti aşa de derutată?
Lui Whit trebuie să-i fi plăcut să scrie pentru Colbert.
Cum a fost la plajă?
Rece şi oribil.
Ca faţa lui Barney Balaban.
- La revedere! - La revedere!
Bietul Whit!
Nu e bun de nimic când nu lucrează cu tine.
Nici eu.
Nu mi-a ieşit filmul de data asta.
Zace acolo.
Refuză să prindă viaţă.
Nu e alt mod de a o spune, nu?
Mort din faşă.
Te-am dezamăgit, iubito.
Meritai ceva mai bun.
Mă duc să-i hrănesc pe Geoffrey şi Stanley.
Hai, băieţi!
Hai!
Cuminţi...
Nu suport să ne plângem amândoi de milă.
Imitaţia obositoare de Hitchcock la care l-am ajutat pe Whit e gata.
Există o singură soluţie.
Să lucrăm iar împreună.
Îmi place casa asta.
Aşa că, de dragul tuturor, ar trebui să aranjăm Psycho cât mai bine.
Nu eşti uşor de suportat,
dar ştii să montezi mai bine ca oricine.
Nu mai bine ca tine.
La a doua dublă, lumina e mai bună pe mâini.
Trecem la Janet doar după ce porneşte maşina.
Taie-l mai scurt.
Drăcuşorule! Ai nuditate acolo.
Avea sânii destul de mari.
Era o provocare să nu-i filmăm.
Trebuie să tai 6-7 cadre,
când clipeşte, deşi ar trebui să fie moartă.
Alma, am văzut filmul de o mie de ori.
Nu clipeşte.
Cum merge?
Minunat.
Toată lumea spune că e groaznic.
Ba deloc.
Nu vreau muzică la scena de la duş.
Dar ce am stabilit cu Alma o să meargă bine.
Bernie, nu e Vertigo. Nu e un film romantic.
Imaginile trebuie să funcţioneze de la sine.
Da, dar nu poţi speria oamenii doar făcând "bau".
Bine, fă-o tu. Ştii mai bine.
Hitch, trebuie să anticipeze. Priveşte obiectiv.
Slavă Domnului că avem Cinderfella pentru sărbători.
Bernard are o muzică incredibilă. Ascultă!
Ce ziceţi?
Cred că n-o să mai fac duş niciodată.
Hitch?
Ne apropiem de ce trebuie.
Am văzut clar înjunghierea şi nuditate.
Ce crezi că vezi e indus de puterea de sugestie.
Te asigur că în versiunea finală,
cu muzica lirică a dlui Hermann...
O melodie lirică nu-mi va schimba părerea.
Nu vă oferim aprobarea.
Geoffrey, putem discuta între patru ochi?
Mulţumesc.
Fii atent!
Am o mică propunere.
Dacă laşi scena duşului aşa cum e,
refac prima scenă de dragoste după indicaţiile tale.
Ba chiar aş vrea să fii prezent în platou.
După indicaţiile mele?
Sigur, dragule.
Dacă publicul ar putea înţelege
cât lucrezi pentru a ne ajuta să le oferim divertisment,
protejându-l în acelaşi timp de mizerie şi indecenţă...
Te-a hărţuit de când ai anunţat proiectul,
tu îl inviţi în platou, iar el nici nu vine.
Ce i-ai spus?
Că-l respect profund.
Doamnelor şi domnilor, am încheiat filmările!
Mulţumesc mult.
Mulţumesc, John, Janet.
Credeam că refilmăm scena.
Prefăcătoria s-a încheiat.
Mulţumesc.
Vezi? N-am fost chiar un monstru, nu?
Deloc.
Sper că am fost destul de credincioasă cauzei tale.
Ai meritat o Inimă Purpurie, draga mea.
Sper că nu te deranjează
că i-am spus dnei Bates că poate folosi cabina ta.
Splendid.
Da.
Mulţumesc.
Avem aprobarea lui Shurlock.
Acum vom duce mieii la tăiere.
Paramount a confirmat că lansează filmul în doar două cinematografe, cum bănuiam.
Şi nu va avea loc o premieră.
Dacă nu se duce vestea, suntem morţi.
Atunci, să începem!
Peggy, scrie.
O să scriem un manual despre cum să vindem Psycho.
Prima indicaţie, pentru proprietarii de cinematografe.
Angajaţi agenţi Pinkerton ca să fie respectate regulile de intrare.
S-ar putea să fie revolte în seara asta.
Pentru că Psycho e înfricoşător şi unic,
agenţii o să vă ajute cu spectatorii care o iau razna.
Instalaţi ceasurile noastre speciale,
să amintiţi publicului la ce oră începe Psycho.
Directorul acestui minunat cinematograf
a fost sfătuit să nu primească pe nimeni în sală
după ce începe Psycho.
Dacă faceţi prostia să încercaţi să vă furişaţi,
prin lateral, pe scara de incendiu, prin luminator,
veţi fi daţi afară cu forţa.
Pe un ton mai vesel, dragule!
Pentru a sublinia şocul puternic
şi suspansul lui Psycho,
după ce apare "Sfârşit"
vă recomandăm să trageţi cortina
peste ecran 30 de secunde.
Astfel,
grozăvia filmului va fi permanent fixată
în mintea şi inima publicului.
Cu sinceritate,
Alfred Hitchcock.
Cel puţin a venit ceva lume.
V-am păstrat câteva locuri.
Bine. Du-te!
- Sigur? - Da, vin imediat.
O să verific pelicula. Du-te!
Bine. Îţi păstrăm un loc.
Bine.
Pe aici, dle Hitchcock.
Am vorbit la telefon cu Balaban. A spus: "Felicitări!"
"Un triumf binemeritat, aşa cum ştiam de la început."
"Cum am ştiut de la început."
Asta înseamnă că am un weekend liber?
Da. Şi mulţumesc mult.
Unde-i Alma?
Du-te!
Alma, vino încoace!
Ar putea fi cel mai mare succes al carierei tale.
Al carierei noastre.
Ştii, Alma...
N-o să găsesc niciodată o blondă Hitchcock
la fel de frumoasă ca tine.
Am aşteptat 30 de ani să te aud spunând asta.
Şi de asta, draga mea, mi se spune
maestrul suspansului.
Aşadar, buni privitori,
Psycho a fost una dintre cele mai mari realizări ale mele.
Eu şi Alma am păstrat casa
şi piscina.
Dar ştiţi ce se spune la Hollywood.
"Eşti la fel de bun ca ultimul tău film."
Scuzaţi-mă, ar trebui să plec,
să încep căutările pentru următorul meu proiect.
Din păcate, sunt din nou
lipsit de inspiraţie.
Însă
sper să apară ceva în curând.
Bună seara!
Alfred Hitchcock a mai făcut şase filme după Psycho,
dar niciunul nu i-a depăşit succesul incredibil.
N-a câştigat niciodată Oscarul,
dar în 1979, Institutul American de Film l-a onorat
cu premiul pentru întreaga carieră.
În discursul de acceptare a spus:
"Împart acest premiu, ca şi toată viaţa mea, cu Alma."
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania