"OMUL INVIZIBIL"
Sincronizare şi completare: Agentuoo7 Subtitrări-Noi Team - www.subtitrari-noi.ro
Doar emisiuni cu păsări. Ai văzut?
Nu.
Eu mă uit.
Doar păsări arata. Mă uit împreună cu pisica.
La naiba!
O, Doamne sunt un geniu.
O, Dumnezeule!
Sebastian, ai idee cât e ceasul?
Da Vinci niciodată nu doarme.
Ce-i asta?
Nu te priveşte.
Nici altădată.
Linda...
Am reuşit reversibilul.
- Ai reuşit?
Uită-te la asta.
Priveşte.
Ai cercetat timp de 11 luni, şi pe neaşteptate ai găsit? Cum ai făcut?
Ca de obicei: cafea şi Twinkies.
Te urăsc.
Ai găsit notiţele din laborator? O vreau pe Isabelle pentru un test.
Prespun că le voi găsi.
Când va fi asta?
Cred că e ziuă în Suedia acum.
Ar trebui să sun la fundaţia Nobel pentru a ne pregăti premiul.
Ne vedem mai târziu.
Matt.
A sunat Sebastian. Trebuie să mergem la laborator.
Ce e aşa urgent?
A reuşit reversibilitatea.
Glumeşti?
- Când? - În timp ce noi am dormit.
Vrei să te duc acolo?
Poate ar trebui să ia fiecare maşina sa.
M-am săturat să mă tot ascund.
Poate că va trebui să-i spui.
Poate...
O voi face la momentul potrivit.
Cu Sebastian, niciodată nu-ţi vei găsi momentul potrivit.
Tu eşti destinat să mori
aşa cum eu sunt destinat să zbor.
'Neaţa, Dr. Caine.
- Vă urez o zi bună. - Mulţumesc.
- Bună dimineaţa. - Bună, Ed.
Aţi venit devreme azi. S-a întâmplat ceva deosebit?
Îmi pare rău, Ed. Ştii regulamentul!
- Codul, vă rog. - Caine - 0027.
Confirmat.
Isabelle.
Hai, Isabelle.
Calmează-te, draga mea.
Aşa e mai bine...
E în ordine...
Nu vreau să-ţi fac nici un rău.
Nu te mişca.
Isabelle?
A fost mai agresivă zilele astea.
Ar putea fi de la, tranchilizante! Aşa cred.
I-au fost administrate prea mult timp. Au început să-i afecteze creierul.
- Trebuie să iei măsuri. - Mă voi ocupa de asta.
Pariez pe 10 dolari că o voi tranchiliza primul.
De acord.
Tata are o surpriză pentru tine.
Ai ratat.
Nu m-am antrenat suficient!
Îmi datorezi 10 dolari.
Am să ţin minte.
Ţi-am spus, mâine îmi vei plăti.
Sarah e nervoasă, aşa că poartă-te cu atenţie.
- Asta e o porcărie, Sebastian. - Bună ziua, de asemenea.
Puneţi maimuţa pe masă.
Cum poţi să-i injectezi serul Isabellei fără să-l fi testat mai întâi?
Ca să câştig timp.
Bine, adu-mi notiţele tale.
Crezi că vreau să o omor pe Isabelle?
- S-o omori? Mai mult, s-o lichefiezi. - Laboratorul este pregătit.
Obiectivele tale sunt insuficient studiate şi neregulamentare.
Bine, domnule.
De ce atunci când spui "Da domnule", sună ca şi cum ar fi "Du-te dracului"?
Am experienţă.
Cum ţi-ar plăcea să fie?
Ai vrut cel mai bun veterinar din S.U.A..
- E foarte ataşată de animale. - Şi poate că din cauza asta este aşa de bună.
Şi tipul cu care te întâlneşti, cum e?
E tot ceea ce tu nu eşti.
Trebuie să fie prost.
- Gata în 40 de secunde. - Bine.
Vitalitatea?
Totul este normal.
Folosind cuvântul "normal"... în mod relativ, bineînţeles.
- Urgenţele medicale pregătite. - Starea tehnicii?
Acesta este Dumnezeu.
Perturbi ordinea firească a lucrurilor...
ce a fost stabilită dintotdeauna.
Dumnezeu a spus asta.
De câte ori trebuie să-ţi spun, Frank?
Tu nu eşti Dumnezeu...
Eu sunt.
Îmi pare rău şefule. Uitasem.
Sunteţi pregătiţi să începem?
Da.
Ca şi cum acei doctori plângăcioşi au trebuit să aştepte după noi.
Spune-i că Mary era pregătită de acum două ore.
Da, i-am spus asta.
- Suntem gata şefu'. - Bine. Înregistraţi.
Începem.
Subiect: Isabelle 2. Procesul după 126 ore.
Analizăm, faza-D a protocolului.
Proteină iradiată ''Caine unu-doi-cinci''.
Nu mai numi totul cu numele tău, poate nu vom mai avea ghinion.
Mulţumesc Dr. Kensington, pentru observaţie.
O voi include în memoriile mele.
Mă simt flatat.
Puteţi să fiţi mai serioşi vă rog?
- Crezi că vom reuşi? - Nu ştiu încă.
Semnalele Quantum sunt calibrate.
Sarah, găseşte-i vena.
Spray.
Vena e pregătită.
Bine.
Hai să vedem ce iasă.
Nici vorbă, Matthew. Eu am onoarea.
Ora injecţiei: 8 şi 47.
Ritmul cardiac accelerat.
- E încă în limite normale. - Confirmat.
Energia bioelectrică şi indicatorii cuantici stabili.
Testăm reacţia celulară.
Funcţionează...
- Evident! - În sfârşit!
Inima se ambalează. Îi e frică.
Reacţia subiectului e cvasi-instantanee. Protocolul se acutizează rapid.
Tensiunea arterială în creştere. Puls mărit.
E inima ei.
Ritmul cardiac şi activitatea cerebrală eratică.
- Stop cardiac. - Defibrilator!
Pregătiţi un intracardiac.
- O pierdem. - Nu. Loviţi-o!
Degajaţi!
- Încă. - Degajaţi!
Încă!
Degajaţi!
La naiba! Intracardic!
Aşteptaţi, îşi revine!
E încă neregulat.
Se stabilizează.
În sfârşit...
Activitatea cerebrală revine la normal. Parametrii cuantici stabili.
Bine ai revenit, Isabelle.
Perfect!
- Am reuşit. - Am făcut o treabă bună împreună!
Ai fost genial!
Deci, cum îi va merge?
Deci, cred că se va recupera.
- Hai. Intră acolo. - Hai, Isabelle.
Aşa. Foarte bine!
Arată foarte liniştită.
Arată ca şi cum nu s-ar fi întâmplat nimic cu ea.
Vom începe procedura de vivisecţiune luni. Doresc să o testez neurologic.
Abia ai recuperat-o şi deja vrei să-i decupezi creierul?
Nu dirijez un zoo!
- Este fără etică! - Spune-i că glumeşti.
- Nu-i aşa? - Da.
O voi lăsa să se recupereze câteva săptămâni.
Nu fi fraier!
Avem, ceva de sărbătorit!
- Grozav. Mi-e foame, să mergem. - Şi mie.
Tu eşti cel ce va decupa.
Doamnelor şi domnilor, un pic de atenţie vă rog.
Iată-i!
Cea mai grozavă echipă din câte am cunoscut.
Sănătate.
...a fost o mare explozie şi ea a spus:
''Dacă eşti atât de inteligent, de ce eşti încă în CE1?''
- Va progresa curând? - Într-o lună.
- Cât timp eşti suspendat? - O lună.
Te credeam plecat.
Să plec unde?
Am pierdut ceva?
Nu eşti mulţumit?
Reversiunea a fost ultima mare realizare. Acum va începe sfârşitul.
Nu-i adevărat. Ai în faţă toată viaţa.
Matt are răbdare să ronţăie cifrele, dar eu...
am nevoie de grandoare, de spectacol.
Detaliile, nu mă interesează.
Da, ştiu. Voiam să fim o echipă.
Într-adevăr, suntem super.
Tu eşti cel grozav.
Eu sunt în urma ta.
Hai că am petrecut clipe plăcute împreună.
E adevărat.
Ai dorit vreodată să întorci timpul înapoi?
Să reiau ce?
O călătorie într-un timp inexistent.
Poate îl vom inventa.
Sau nu.
Ce ţi-ar place?
Acum 4 ani, comitetul mi-a încredinţat...
o misiune foarte particulară şi complexă...
ce deplasa începutul omenirii
în afara universului vizibil...
apoi reîntoarcerea sa în siguranţă fără a fi afectat.
Am găsit o cale uşoară de a-i trimite în acel tărâm imaginar.
Dar reîntoarcerea a fost dificilă.
Structura ADN-ului s-a deteriorat?
Cu legături celulare instabile.
Cum ai rezolvat problema?
Nu am rezolvat-o.
Dar suntem pe aproape.
Mai am nevoie de timp.
Din primul an când ai sosit...
am ştiut că eşti diferit.
Peste ani geniul tău a devenit tot mai impresionant.
Mulţumesc, Dr Kramer.
Ei, nu-mi mulţumi încă.
Comitetul ţi-a dat toată libertatea.
Ţi-am tolerat excentricităţile şi ţi-am respectat intimitatea.
Dar vă asigur, că răbdarea noastră are limite.
Găsiţi repede o soluţie...
sau genialiatea ta nu mă va mai impresiona.
Şi dacă nu vei reuşi...
voi găsi un alt Sebastian Caine care să o facă.
- Ce s-a întâmplat, acolo? - Ceea ce e mai bine.
- Nu e momentul să le fac cunoscute. - Chiar aşa?
Ai rezultatele, deci datoria ta e să le prezinţi.
- Pot să explic? - Tocmai ai minţit Pentagonul!
Odată ce ei ştiu că am terminat...
...ce-i va opri să preia proiectul?
- De ce ar fi dorit asta? - Pentru că nu mai au nevoie de noi.
Dar era proiectul lor. Şi s-a încheiat cu bine.
Era proiectul lor, dar era şi visul meu, viziunea mea.
- Şi ce propui? - Să merg la faza 3.
Faza 3? Ai înnebunit?
Nu o poţi testa pe oameni. E împotriva legii, a regulamentului.
Istoria nu a fost făcută din reguli. O faci când ai ocazia.
Vrei să fi primul. Deci asta era problema?
Nu e vorba de mine e vorba de noi. Ai spus că vom schimba lumea.
E şansa noastră.
Vom lua Premiul Nobel.
Fii serios.
Dacă află cineva că am evitat controlul...
...nu vom mai lucra niciodată.
- În schimb dacă reuşim, nimenui nu-i va pasă.
Cum ai primit aprobarea pentru faza 3?
M-am oferit voluntar şi ei au aprobat. Nu cred.
Glumeşti?
Te oferi voluntar? Ai înnebunit?
Jonas Salk a testat vaccinul antipolio pe el. Ce vrei să insinuezi?
Ai permisiunea mea.
La naiba.
În ultimele patru săptămâni, am recuperat şapte primate.
- Rezultatele spun totul. - Şi chiar crezi asta?
Sarah, m-am gândit că îţi va face plăcere. Le dăm animalelor o pauză.
Preocupaţi în noapte de experimentele lor nu are importanţă pe cine o fac.
- Nu-mi vine să cred că au aprobat. - Cred că e al naibi de mişto!
Ai vrea tu.
Dacă vreau să avansez, acesta ar fi următorul pas logic.
Voi rămâne invizibil trei zile şi vom face o reversiune cuantică.
Da, la naiba.
Vă pot dirija să o faceţi cât mai bine?
Perfect.
Cum de l-am lăsat să ne convingă?
Putem vorbi despre asta mai târziu?
Încerc să fac dragoste cu tine.
Aici ne riscăm viaţa profesională.
Da, Matt, ştiu.
Atunci de ce am fost de acord?
Pentru că suntem fraieri.
Şi pentru că uneori când ajungi la capătul hartii...
...nu te opreşti ci continui să navighezi să vezi ce e mai departe.
Pentru că poate amândoi ştim că Sebastian poate reuşi.
- Vreau să te mai întreb ceva. - E vorba despre cine va fi primul?
Niciodată nu ratezi?
De ce mă întrebi asta?
Pentru că a plasat miză atât de sus.
Vreau să-ţi spun un mic secret.
Conceptul despre Sebastian este un pic mai atrăgător...
decât Sebastian în persoană.
ÎN timp ce tu...
Eşti metodic...
...precis...
...şi foarte direct.
Plus ca...
...te potriveşti.
Suntem gata.
Ne vedem mai târziu.
- Te mai poţi răzgândi. - Nici gând, sunt un pic nervos.
Am călătorit de câteva ori.
Ai auzit despre Superman şi Wonder Woman?
- Nu mai fă pe bufonul. - E una bună.
Superman zbura deasupra Metropolisului.
El survola clădirile,
când, o vede pe Wonder Woman pe acoperişul clădirii Justice League.
Ea era culcată goală, cu aripile întinse, aşteptând, nu-i aşa?
Atunci, Superman şi-a zis:
"Trebuie să obţin pentru mine ceva pizdulică Wonder".
Atunci realizează că poate zbura în jos pentru un număr scurt...
şi să plece înainte să se afle. Pentru că el este Superman, nu?
Mai rapid ca un glonţ.
A coborât către ea atât de rapid încât ea nici nu l-a văzut.
Wonder Woman s-a ridicat şi i-a zis: "Ce mai e şi asta?"
Atunci, omul invisibil i-a răspuns: "Nu ştiu...
...dar aşa mă doare fundul!"
E amuzant, nu-i aşa?
Domnişoarelor, vă rog. Asta este ştiinţa.
Porniţi picurătorul.
- Cum te simţi? - Un pic tensionat.
Puls 88, T.A. 14 cu 9,5. E un pic ridicată.
Mă întreb de ce.
Eşti sigur?
Afirmativ.
- Gata, pentru paradis? - Gata.
Mary filmează.
Sper să nu fie un film în zadar. Filmez.
Dacă este... i-am lovit Porsche-ul.
Janice, cum poţi spune aşa ceva?
Îmi pare rău
Porsche-ul este al meu.
Subiect de sex masculin, 38 ani, greutate 75 kg.
Ser iradiat.
- Prevăd că va merge. - Va merge.
Pariezi?
Dacă voi câştiga n-o să aibă cine să-mi plătească, aşa că nu.
Eşti gata?
Să începem. Dacă ceva nu va merge, nu te voi învinui de nimic.
În ordine.
Ultimele cuvinte?
Dacă voi muri, spune urmaşilor că ultimele luni au fost sclipitoare.
Ora injecţiei: 18 şi 23.
- Simţi ceva? - Nu încă.
- Semnele vitale sunt stabile. - Nici o reacţie.
ADN-ul uman, are nevoie de un timp mai mare.
- Pulsul e bun? - Da.
Verifică din nou radioactivitatea.
Nici o schimbare în activitatea bioelectrică.
La naiba!
Am să repet protocolul, bine? Aşteaptă!
Am început să simt ceva.
În braţe...
Devin calde.
Simt furnicături.
Ei, îmi coboară pe şira spinării.
Începe.
La naiba, doare.
Mă sfâşie.
Ritmul cardiac s-a accelerat. Puls, 110. 130.
Dumnezeule nu m-aş fi gândit că doare atât de rău.
- Frank, filmează!
- Undele cerebrale o iau razna. - Riscă să aibă un atac.
Puls 165, 170. Tensiunea arterială 18 cu 11.
Sebastian, mă auzi?
- Inima s-a oprit. - Defibrilator!
Repede!
Quantum subcelular. Îl vom pierde.
Bioelectricitatea e pe roşu.
Aşteaptă.
Îşi revine.
Puls 180.
E stabil.
Rahat!
Pulsul scade. 170... 160...150.
Ora transformării bio-cuantice: 18 şi 26.
E bine?
A avut un şoc bioelectric. Îşi revine.
Semnele vitale sunt normale?
Puls 110. T.A. 13 cu 7,5.
- Măsura cuantică normală. - Activitatea electrică stabilă.
Va avea ce povesti copiilor.
Pulsul s-a stabilizat la 85.
Ai reuşit. Eşti primul.
E în ordine.
Nu mai tremură.
Respiră uşor.
Cât timp a trecut?
17 ore.
Vom avea date pentru două generaţii de cercetători.
Vom fi foarte avansaţi!
Continuă să priveşti, să fii sigur că mai e acolo.
- Ai văzut? - Sebastian, mă auzi?
Luminile! Micşorează luminile!
Nu pot închide ochii.
Pleoapele tale sunt transparente.
Straniu... Mă simt ca înainte, dar nu sunt aici.
Eşti aici.
Aici.
- Unde? - În faţa oglinzii.
Mă privesc.
Sau mai degrabă, nu mă privesc.
Cum se simte?
De ce nu-l întrebi pe Sebastian?
- Cum te simţi? - O, nu prea rău având în vedere...
Mă simt puţin gol în suflet.
E lumină. Are pleoapele transparente.
Deci, te simţi ca o fantomă?
Fantomele sunt în morminte. Eu sunt viu.
Haide, nu fii pulă.
Îmi pare rău, nu mai rezist.
Mă simt ca şi cum aş juca "Baba oarbă".
Mă gândesc unde o fi acum?
Văd că personalitatea ţi-a rămas neschimbată.
- Mă sperii! - Nu, nu te speria.
- Vezi ceva? - Unde e?
L-ai găsit?
Sebastian?
Te văd, şefu'.
N-are nici un sens să vă amuzaţi.
La naiba. O, Doamne!
Sunt aici 24 din 24, dacă aveţi nevoie de ceva.
Echipa e în alertă Alpha. În caz de nevoie va fi pe fază.
În 30 de minute. Eu am scris procedura, îţi aminteşti?
Este o cameră termosensibilă pentru observare.
- Îi place asta, nu-i aşa? - Ce?
- Să fie la conducere. - Oh, da. Îi place.
Este şi timpul. Pantoful a fost pe celălalt picior.
Nu uitaţi.
E încă proiectul meu.
- Îţi convine schimbul de noapte? Parcă n-aş avea o viaţă personală!
Ştiu. Ai câte ceva de făcut.
Carter va sosi în 6 ore să-ţi vorbească.
Eu voi aici la ora 8. Cheamă-mă dacă ai nevoie de ceva.
Va fi bine. Odihneşte-te puţin.
- De acord, pa. - Pa.
Sarah?
Eşti trează?
Sebastian?
Eşti acolo?
Ştiu că eşti acolo.
Apoi când am verificat monitorul din nou, era înapoi în pat.
Când l-am întrebat unde a fost, a spus că după cafea.
- De ce nu m-ai sunat? - Pentru că nu eram sigură. Încă nu sunt.
Poate am visat. M-am gândit că ar trebui să spun cuiva.
Ce vei face?
Nu ştiu. Mi-e greu să cred că este atât de sadic.
Mă simt aşa prost.
Ar trebui să vorbesc cu el? Să văd ce are de spus.
Nu.
- Cum ţi se pare prima noapte? - Neodihnitoare.
Este greu să adormi fără să închizi ochii.
Ce faci?
Pierd timpul plimbându-mă.
Sarah spune că ai ieşit din cameră.
Doar ca să beau o cafea.
Pe viitor, să-mi spui unde te duci...
...preventiv să nu păţeşti ceva.
Sunt încântat, de grija pe care mi-o porţi dar nu voi păţi nimic.
Suntem prevăzători.
Totul e în ordine.
Bineînţeles.
Eşti bine?
Da. De ce?
Te simt un pic nervoasă.
Nu, sunt bine.
Mă priveşti?
Nu.
De ce?
Fără motiv.
- Cum îţi plac, tipele? - Tipul s-a ridicat şi a spus:
"Îmi place nevasta cum îmi place cafeaua". Şi ţie la fel?
- Poate a vrut să spună rece şi amară. - Foarte amuzant.
Trebuie să mă uşurez. - Ţine-l pe Carter departe de mâncarea mea.
- Am să încerc, dar nu promit nimic. - Bine.
Va fi interesant, dar se va calma.
Nu, ce ai face dacă ai şti că nu poţi fi văzut?
Eu îmi iau ochelarii de infraroşii. Şi atunci mă piş liniştită căci îl pot vedea.
- Oricine ar dori să vadă. - De unde vrei să ştiu?
Mă întrebi dacă alţii vor să vadă şi Sebastian ar dori să vadă?
Care e diferenţa?
Prin natura umană toţi deci şi Sebastian e la fel.
Tot timpul e pus pe glume.
Imaginează-ţi cum ar fi, să treci prin el.
Înspăimântător.
Din fericire, în curând totul se va termina.
E doar începutul. Crezi că Sebastian e rău?
Imagineză-ţi când va fi folosit de armată!
Bine că sunt militarii noştri.
Sebastian, ce naiba!
Nici nu-ţi închipui ce amuzant e. Ar trebui să încerci.
Sunt sigură că voi avea ocazia.
Hai, linişteşte-te.
E ultima mea noapte, apoi vor începe experimentele.
Poţi ghici ce înseamnă asta?
Ce?
Ce simţi?
Puţin prea familiară.
Ţi-ar place să ştii cum e să te culci cu omul invizibil?
- Nu e chiar ca înainte. - Cum aşa?
Eşti aici dar nu eşti.
Ei, acum sunt aici.
Am vorbit cândva despre asta, îţi aminteşti?
Despre ce?
Erai mirată că nu ştiai diferenţa.
Sebastian, acum ştiu diferenţa.
Nu e ceea ce nu pot vedea, e ceea ce nu simt.
Odihneşte-te.
Avem o zi mare mâine.
Subiect: Dr. Sebastian Caine.
Au trecut 86 de ore şi 23 de minute.
Phase-D a protocolului. Injecţia cu proteină Caine 127.
Iradierea completă.
Gata.
- Eşti gata? - Nu chiar.
Încerc să mă amuz de unul singur.
Fii tare.
Ne vom vedea în câteva minute, prietene.
Ora injecţiei: 9 şi 28.
Cum te simţi?
Ceva nu e bine.
Ritmul cardiac e accelerat. Frank.
Indicatorii sunt neregulaţi.
- Activitatea bioelectrică dereglată. - Verific radiaţia. S-a oprit.
Ce?
Ce se întâmplă?
Nu pot respira...
- Verifică căile respiratorii. - I s-a oprit respiraţia.
Carter!
Aerează-l!
Sebastian.
- E în faza de schimbare. - Aduceţi-l pe masă.
Nu mai dă nici un semn.
La naiba!
- Dă-mi un I.V. de AG-7. - Sosesc.
N-are puls.
N-avem puls!
Începem reanimarea.
Nu muri.
Nu muri dracului lângă mine. A reapărut pulsul.
- Sebastian, mă auzi? - Este încă sub şoc.
Iisuse!
Bună.
Să înţeleg că n-a mers.
Nu.
Arăţi îngrijorată. Înseamnă că e de rău.
Era să mori.
Orice nu mă omoară mă face mai puternic.
Şi aşa ne luăm adio de la cariera noastră. Ce-ai să-i spui lui Kramer?
Nimic.
Nu e nevoie să ştie nimic deocamdată.
- Nu putem să-i minţim şi pe ceilalţi. - Nu avem altă şansă.
Doresc să mă odihnesc puţin...
...ca mai târziu să mai fac câteva modificări.
Bine.
- Deschide. - Aici.
Bine ridică-te.
Carter, ventilatorul.
Bine, nu te mişca.
Nu te mişca.
Mulţumesc. E mai bine.
Aşa mai merge.
- Mai sunt câteva mici probleme. - Ai redevenit vizibil.
- Nu-i ca înainte. - Ai o faţă, poţi vorbi cu noi.
Acum putem lucra toţi în lumină normală.
Să vedem dacă ne dăm seama ce nu a mers bine.
Înainte de a începe îi voi mustra pe toţi.
- La naiba! - Ce e?
Am pierdut iar coliziunea.
- Ai descoperit? - Nu.
Ştii că nu pot să găsesc B şi C din el.
B şi C?
Profesorul meu mi-a spus că genele, trec din A în D...
...fără să treacă prin B şi C.
Sebastian poate asta.
Dar eu, nu am decât B-ul şi C-ul.
Numai puţin Sebastian. Suntem pe aproape.
Hai băieţi. Faceţi loc.
N-am nimic în plus decât aceste teste.
Ştiu, e greu...
Prostii! Nu ştii nimic.
Nu este uşor pentru nimeni.
La naiba, Matt! E uşor pentru tine.
Sunt de trei zile invizibil.
Vor fi 10 zile nenorocitule! Aşa-i?
10 zile de teste, de radiaţii şi de ace!
Nu mai pot îndura!
- Ce vrei să spui... - Nu-mi pasă ce spui!
Şi niciodată...
Niciodată să nu-mi spui cât de greu e!
Hai, Sebastian, eşti obosit trebuie să te odihnestit.
Nu pot să cred că trebuie să mai petrec o noapte aici.
Încercam să facem tot ce putem.
Da, nu-i de ajuns.
Iată-le.
Îţi voi mângâia sânii.
Hey.
Dr. Caine. ce se întâmplă?
Am oprit să te anunţ că ies un pic.
Aşteaptă! Ieşi afară? Aşteaptă o clipă Dr. Caine.
Dr. Caine.
Ce vrei să spui?
Dacă nu ies afară, înnebunesc.
- Nu poţi părăsi complexul. - De ce?
- Aşa-i regula! - Este regula mea, tocmai am schimbat-o.
- Autorizarea. - Caine 0027.
- Confirmat. - Nu poţi s-o schimbi.
N-o să-mi petrec toată viaţa în acest loc uitat de Dumnezeu.
Ies afară! Mă întorc în câteva ore.
Rahat!
- Cine-i? - Sunt Carter. Avem o problemă.
- Cum îţi merge, Ed? - Bună doctore!
- Nu te-am mai văzut în ultimul timp! - Ştii tu cum e...
Muncă, muncă, muncă.
Eram impacientat, că maşina d-voastră nu s-a mai mişcat.
Mulţumesc mult, Ed.
Dar totul e grozav.
Hei, priveşte.
- Priveşte acolo. - Dar, e bizar!
- O Dumnezeule! - Mamă! Mamă!
- Ce?
- Ce e? - O fantomă! O fantomă!
- Nu fi ridicol. - O fantomă!
Ne vom reîntâlni în laborator.
Ne revedem acolo.
El poate fi acolo.
El poate fi oriunde.
Rahat.
Nici să nu te gândeşti!
Cine va şti?
Sebastian?
Oh.
Matt, sunt eu. A fost aici.
Nu, şi-a scos masca.
Trebuie să fie pe undeva. Nu ştiu pe unde ar putea fi.
Mă reîntorc la laborator.
Şi cum vom face? Nu-l putem vedea!
Spuneţi că doriţi să-l tranchilizez, eu mă ofer.
Nu e o maimuţă e Dr. Caine! Nu crezi că exagerezi un pic?
Nici nu se pune problema. Afară, e în pericol.
Dacă îl descoperă cineva, tot proiectul e ratat.
Relaxează-te. Nimeni nu va afla.
- Îl tranchilizez? - Unde ai umblat?
Ţi-am spus Carter.
Am fost un pic cam nebun. Am să-mi iau nişte chestii.
Prostii.
Am fost pe la tine.
Şi nu am găsit decât "nişte lucruri".
- Nu ştiu despre ce vorbeşti? - Le-ai făcut rău oamenilor. Cum ai putut?
Ce ai văzut, în apartamentul meu?
Ţi-am văzut "faţa", hainele.
Sebastian, în public. Cum ai putut să te expui?
Încă mai sunt şeful acestui proiect. Eu trebuie să decid.
Ai dreptate. Tu iei deciziile.
Dar dacă se mai întâmplă o singură dată jur că te voi spune comitetului.
Şi îţi laşi cariera deoparte?
Nu prea cred.
Pune-mă la încercare!
Asta e deci?
Sunt ca un şoarece de laborator.
Te-ai oferit voluntar. Ştiai consecinţele.
Data viitoare ai să-mi faci o rută pentru exerciţii ca la hamsteri.
Bineînţeles.
Hai s-o terminăm şi să ne retragem.
- Exerciţii? Vorbea serios? - Ce ai de gând?
Comitetul ştie despre ceea ce am făcut nu-i aşa?
- Rahat, Lin! - Nu contează dacă nu putem să-l aducem înapoi.
- Nu pot crede că ai făcut asta! - Ai contestabilitate, nu ai ştiut.
Tot ce cer e să ne lăsaţi în pace!
- Crezi că va spune ceva? - Nu, e prea implicată.
- El nu mă îngrijorează. - Sebastian...
La el e mai mult decât la animale. I-ar putea afecta creierul.
Ce va face?
Totul e oprit.
Bine.
- Deci, cum ţi-a plăcut? - Ce vrei să spui?
Când ai fost afară.
Doar te-ai plimbat? Haide, trebuie să mai fie ceva, nu?
Ce?
Dacă aş fi fost eu...
...aş fi făcut mişto de oameni, aş fi fluierat în urechile lor.
Aş fi stat pe la Victoria's Secret. Aş fi fost un rege.
Un pic pueril, nu?
Nu.
Ei bine, a fost târziu. Nu am fost afară prea mult.
Ai văzut pe cineva.
A fost doar fata aceasta.
- Te-ai dat la ea? - Nu.
Ei, poate că am speriat-o un pic.
Cum te-ai simţit?
Mi-a plăcut.
Frumos.
- Bună. - Lin.
Lin, ţii minte acele B şi C? Cred că le-am găsit.
Revenire de 50 la sută. Este cea mai bună de până acum.
Structura proteinei era un drum mort. Soluţia e manipularea semnăturii radiaţiei.
75 la sută... 80 la sută.
- 82. - Haide!
Asta a fost.
Nu, încetineşte.
- Fii optimist! - Încetineşte.
88 la sută. 92 la sută.
93 la sută.
94 la sută.
95 la sută.
- Nu! - Rahat!
- Structura celulară se dezintegrează. - Maximul a fost de 95%.
Ceva realizare.
Dacă aş fi acum pe masă aş fi o bucată de carne aburindă.
Nu mă tenta.
- Hai, suntem aproape! Asta contează.
Aproape! Tocmai am utilizat toată energia cuantică ca să-l stabilizăm!
- Eşti ridicol! - Aşa crezi?
- Te-ai pişat..., nu te-ai gândit la ea. - Aşa-i Matt?
95%. E mai puţin decât mă aşteptam! Ticălosule!
Cel puţim acum mai avem speranţe.
CE?
L-ai supărat! Care e problema ta?
Matt a găsit o pistă şi are nevoie de tine. Matt. Oh, da.
E puţin spus că a găsit o pistă...
E în faţa mea. După atâţia ani.
Coboară de pe piedestalul tău. Face tot ce poate pentru a te readuce.
Pentru a-mi face felul, da.
Ştii care este partea tristă?
Am acest dar şi nu-l pot folosi.
Acum e un dar?
Da, e un dar.
Şi acum când îl am, stau în această cuşcă şi nu-l pot explora.
Nu ţi-am dorit răul ci doar am vrut să-ţi salvăm viaţa.
Viaţa mea?
Asta nu e viaţă.
Sunt un prizonier.
- Nu eşti prizonier. - Oh, da!
Ce gândeai atunci când ai plecat aseară?
Aşa îţi ştergi vina...
...când eu stau în locul ăsta de rahat...
...şi tu să fii cu prietenul tău?
Ce vrei să spui?
Eu nu am avut viaţa...
pe care ai avut-o şi tu?
Frank, mă reîntorc la laborator.
Nu dormi?
- Da Vinci n-a dormit niciodată. - Bine. Sunt aici în caz că ai nevoie de ceva.
Ştiu Virginio.
Virginio... ştiu
Nu, nu!
Ticălosul...
Dacă nu veneai la timp începeam fără tine.
Iisuse!
Nu văd nimic.
Alo?
Nu.
Nu, e aici.
Da sunt sigur. Îl văd chiar acum.
E vreo problemă?
- Vrei să-l trezesc? - Nu, voiam doar să ştiu.
Cine dracu se crede!
Nu sunt destul de bun pentru el? Nu sunt destul de bun?
Îi voi arăta cât de bun sunt!
Taci!
Vrei să te bat târfă?
Ştii ce s-a întâmplat ultima oară?
Fii calm. Nimeni nu vrea să-ţi facă rău. Nimeni!
- Arăţi bine în dimineaţa asta. - Oh, da.
Nimic nu te stimulează mai bine decât să veghezi...
...pe altcineva cum doarme.
Bună dimineaţa, gasca.
Bună dimineaţa.
Bună Maggie. Bună dimineaţa fetelor.
Sebastian...
...te-ai trezit?
Acum da.
Ai observat ceva neobişnuit noaptea trecută?
Nu, de ce?
Franklin 3, a murit.
Şi?
Am crezut că poate ai auzit ceva.
- Am dormit. - Toată noaptea?
Mă acuzi de ceva?
Nu, doar că nu are sens, un câine să moară în felul acesta?
Ştiu că îţi plac animalele Sarah, dar ele mai şi mor.
Este pur şi simplu ciclul vieţii.
Toată nopatea.
- Deci nu a părăsit camera? - Presupun că da.
Nu ştiu. Ce motiv ar avea să ucidă un câine?
Hei?
Sebastian?
Sebastian, nu e amuzant
- Ce cauţi aici? - Unde este?
Doarme, de ce?
Revin mediat.
Sebastian?
Matt, activează alarma. Vreau toată lumea să vină aici, acum.
Munciţi până târziu? - DE aceea ne plătesc.
Foarte ingenios. Rulează mereu aceeaşi imagine.
Ce facem acum? Mergem după el?
Nu. Mergem la comitet.
Nu, ar fi mai bine să aşteptăm şi să vorbim cu el.
Dacă nu facem nimic ne va ucide ca pe câini.
- A fost acolo? - A ieşit în fiecare seară...
...se strecoară în siguranţă noaptea.
- Cum a reuşit? - Nu ştiu.
Avem necazuri? Nu ai indus comisia în eroare.
Ne asumăm întreaga responsabilitate.
- Ce facem când se va întoarce? - Nimic.
Comitetul va lua măsurile de siguranţă.
Vom mai vedea mâine dimineaţă.
- Autorizaţia, te rog. - McKay 1-Delta-835.
- Eşti sigură? - Crezi că facem ce trebuie.
Având în vedere trecutul lui Sebastian, acest lucru nu mă surprinde.
Trebuia să spui ceva.
Am avut încredere în tine, gâdindu-mă că nu am de ce să-mi fac griji.
Ştiu că ce ceea ce ţi-am spus e de rău.
Atât de rău încât nu pot descrie.
Hai s-o lăsăm aşa.
Îl voi suna pe generalul Caster şi va întruni comitetul.
Ne reîntoarcem în laborator. Îl vom aştepta pe Sebastian.
Putem face ceva între timp?
Cum ar fi să vă goliţi birourile.
Pentru cât valorează ne pare rău la amândoi.
Cam târziu pentru scuze.
Howard?
Ce a fost asta?
- E o mică probemă. - E grav?
Destul de grav ca să-l deranjăm pe general.
Bună, şefu'.
Martha!
Ajutor!
Martha!
Howard? - Ajutor! Ajutor!
Howard!
- De ce ai tresărit aşa? - M-ai surprins.
Nici nu mi-ai spus bună ziua.
Nu mă mai iubeşti.
- Sunt doar grăbită. - Înţeleg.
Voi fi foarte ocupat azi.
De când a plecat?
La trei ore după amiază. După ce am plecat din laborator.
Kramer n-a sunat încă?
Probabil încă e la şedinţă cu comitetul.
Trebuie să fi stabilit ceva. Voi suna.
Alo, Dr. Kramer e acolo?
Ce?
O, Doamne!
- Ce s-a întâmplat? - A murit.
- Ce? - S-a înnecat în piscină azi noapte.
Cu Generalul Caster, vă rog. Alo? Alo?
Nu mai funcţionează telefonul.
- Toate legăturile cu exteriorul sunt căzute. - Ar fi mai bine să alertăm paza.
- Codul. - McKay 1-Delta-835.
Cod invalid. Acces interzis.
A fost bine prima dată. McKay 1-Delta-835.
Cod invalid. Acces interzis.
Lasă-mă pe mine să încerc.
Kensington 2-Romeo-159.
Cod invalid. Acces interzis.
Avem o problemă.
Nu pot să cred.
- Când vor începe să ne caute? - Poate dura câteva zile.
- Poţi sparge sistemul? - Deja l-am şi spart.
- Ce mai sistem de securitate. - Este extraordinar.
Cineva este mai tare decât mine.
- Ce-i asta? - Sistemul este bun.
Codurile noastre au fost şterse. Doar al lui mai e valid.
- Suntem prinşi în capcană? - Îi venim noi de hac.
Da mi şi mie una.
Sebastian?
Nu e aici!
Sebastian, gata cu gluma. Spune-ne unde eşti.
Îmi pare rău Linda, dar nu te voi mai lăsa să mă închizi.
Sebastian, unde eşti?
Nici n-ai ideie ce plăcut e.
Putere, libertate. Nu mai vreau să renunţ.
Să ignor tot ce ai făcut cu telefonul, cu liftul...
...dar nu-ţi va merge. Ei ştiu de tine.
Nu ştiu!
Kramer a murit înainte de a putea vorbi.
Eu am făcut-o.
Doamne.
- Îţi dai seama de ce spui? - E uimitor ce pot face...
...şi când te priveşti în oglindă şi vezi că niciodată nu te mai poţi privi...
- Sebastian. - La revedere, Linda.
Sebastian!
Rahat!
Unde e Janice?
Era în spatele nostru.
La naiba!
La naiba! O, Doamne!
Janice? Janice!
Janice?
E acolo.
- Săgeata. - E Sebastian?
O, Doamne!
Rahat!
O, Doamne!
Era chiar în spatele nostru.
Cum a putut să facă una ca asta?
E sărit. Al dracului e sărit.
E chiar mai rău.
- A gândit asta. - Ce?
Ştia că vrem să-l denunţăm.
Cariera lui e terminată...
...şi are o singură grijă. Să nu afle nimeni cine e de fapt.
- Adică o să scape de noi. - La naiba!
- Puteai să opreşti asta de mult. - Las-o baltă.
- Se joacă cu vieţile noastre. - Gura!
Nu-i spune să tacă. Are dreptate.
Nu-mi pasă dacă are dreptate. Nu-mi pasă cât de grav e.
Vreau să ştiu doar ce e de făcut?
Frank, poţi reface codurile?
- Voi încerca. - Nu putem sta aici şi să aşteptăm.
Nu vom aştepta. Vom reuşi.
Ştia-i trucul ăsta?
A fost gândit să prindem şobolanii.
Sunt prea mici pentru scanare în infraroşu.
Conectaţi. Pornit.
Activaţi senzorii de mişcare.
Avem mişcare!
- Coridorul 6. - Ăsta e.
L-am prins.
- Verificat. - Verificat.
- Matt, fii atent. - Păzeşte-ţi spatele.
- Gata? - Hai s-o facem.
Pe următorul coridor la stânga.
Îl putem prinde în coridorul opt.
- Sunteţi pe direcţia bună. - Sunt în 5.
- Noutăţi? - Nu pot reface codurile.
Dar putem urca. Există o scară în casa liftului.
La naiba, l-am pierdut.
- L-am pierdut. - Nu se mai mişcă.
Sunt eu. Sunt eu.
- Ai găsit ceva? - Nu.
- Cum a reuşit să scape?
Nu avea cum.
Sebastian!
Acolo. În spatele ţevilor.
Dr. Caine?
- Mă auziţi? - Îl dobor.
Acoperă-mă.
Eşti acoperit.
E doar o aerisire.
Lasă-l! Lasă-l, dracului să plece!
Matt ce s-a întâmplat?
Carter e rănit! E rănit rău.
Scoate-l de acolo!
Unde naiba e Sebastian?
Rahat. E chiar deasupra voastră!
- Unde se ascunde? - Vine spre laborator.
Uşile se închid. M-a închis!
- Îl vezi? - Da.
E încă aici. E lângă tine la uşă.
- Unde? - Chiar în spatele tău.
Vine spre tine.
Văd peste tot umbre termice. 5 sau 6.
Nu mai disting nimic.
E o sursă de căldură. Nu-l mai pot vedea.
Temperatura aerului e la fel cu cea a corpului.
- E blocat. - Mă duc.
- Nu e sigur. - Ia-l pe Carter! Ne vedem la laborator.
- Nu-i disting. - Caută-l pe Carter.
Marco. Polo.
Marco.
Ai ratat.
Nu-i momentul să ţi-o plătesc. Ei hai! Crezi că mă poţi prinde?
Haide!
Ce ţi s-a întâmplat?
Serul a fost cel care te-a rezolvat, sau puterea?
Nu eşti tu cel rezolvat? Mâncând pe rămăşiţele mele...
...nici o viaţă în afara celei pe care ţi-am împrumutat-o!
- Chiar şi cu Linda. - Te-a părăsit, ţii minte.
Iisuse, nu-mi pot imagina că a putut face asta un ratat ca tine?
Nu mă doare nici în fund!
Nu, dar eşti încă treaz.
Credeam că-mi va fi greu să te ucid. Dar, chiar îmi va face plăcere!
O, Doamne. Pulsul şi respiraţia sunt slabe!
- Se va face bine. - Nu, e grav!
- Se va face bine. - Vino aici!
Ai gijă de el până mă voi întoarce.
- Unde pleci? - Are nevoie de sânge.
- Aşteaptă-i pe ceilalţi! - Dacă-i aştept, va muri.
La naiba!
Sebastian?
Sarah?
Dumnezeule. Le-am spus să ne întâlnim aici.
Frank?
O, doamne!
Hai, înaintează, Sebastian. Doar un singur pas.
Mişcă-te!
La naiba!
Hei.
Ce mizerie!
La naiba!
La o parte!
- Nu ne-am distrat de mult aşa, nu? - Nu, te rog nu! Te rog.
Vise plăcute.
Ştii tu...
...te-am admirat întotdeauna.
La naiba, Carter! Nu mă lăsa acum!
Sarah, îl pierdem!
- Unde e? - Are nevoie de sânge.
- A plecat singură? - Poate muri!
A murit.
Hai.
Aşteaptă.
Sarah?
Matt. Continuă să vaporizezi.
Oh, nu.
S-a terminat.
Ce s-a întâmplat?
A murit nu-i aşa? La naiba!
Frank!
Iisuse.
Lasă-mă pe mine!
O, doamne!
- La naiba! - La revedere, Linda.
Simte-te bine cu prietenul tău.
Suntem încuiaţi.
Cât de grav e?
Pierzi sânge, dar organele vitale nu-ţi sunt atinse.
- Frank? - Nu.
Să văd dacă pot găsi ceva pentru rana ta.
Rahat!
Vorbeşte-mi.
Totul...
- Mai eşti aici? - Nu mai simt nimic.
Simţi asta?
Un pic.
Ei, hai.
Trebuie să lupţi.
- Vreau să stai treaz. - Voi încerca.
Hai, vorbeşte-mi.
Vorbeşte-mi.
Matt. Matt! Matt!
Bună.
Nu voi muri aici!
Mă întorc cu ajutoare. Promit.
- Codul. - Caine 0027.
- Confirmat. - Mulţumesc.
Sebastian!
- Nu te pot lăsa să pleci. - N-ai de ales.
O, ba da, am.
Te crezi Dumnezeu? Ţi-l voi arăta!
Un căcat!
Ştiam eu că eşti o târfă!
Târfă!
Nu-i de mirare că nu am lucrat împreună!
Ia-ţi labele de pe ea!
De data asta te-am salvat eu.
Hai. Am auzit o explozie.
- N-o atinge! - Ce?
- E nitro. - Trebuie oprit.
Nu, nu vom putea! Vino!
E o scară la lift.
- Poţi urca? - Trebuie, nu am de ales.
Pleci primul.
Mişcă!
Rahat.
Fereşte!
Cade!
Jos! Fereşte!
La naiba!
Ar fi bine să plecăm înainte să cadă.
Matt!
Lasă-mă! Lasă-mă!
Matt.
- Lasă-mă! - Doar un ultim sărut.
Ca în vremurile trecute.
Du-te dracului.
Ei, hai!
O, Doamne.
Nu mai e nimeni.